Відмінності між версіями «Забалакувати»
(Створена сторінка: '''Забалакувати, -кую, -єш, '''''с. в. '''''забалакати, -каю, -єш, '''''гл. ''Заговаривать, заговорить. '...) |
|||
(не показані 3 проміжні версії цього учасника) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Забалакувати, -кую, -єш, '''''с. в. '''''забалакати, -каю, -єш, '''''гл. ''Заговаривать, заговорить. ''Зараз підсіла до чоловіка та й ну Сюю забалакувати. ''Мнж. 96. ''Забалакує до його так люб’язненько. '' | '''Забалакувати, -кую, -єш, '''''с. в. '''''забалакати, -каю, -єш, '''''гл. ''Заговаривать, заговорить. ''Зараз підсіла до чоловіка та й ну Сюю забалакувати. ''Мнж. 96. ''Забалакує до його так люб’язненько. '' | ||
[[Категорія:За]] | [[Категорія:За]] | ||
+ | |||
+ | Забала́кувати, -кую, -єш, с. в. забала́кати, -каю, -єш, гл. Заговаривать, заговорить. Зараз підсіла до чоловіка та й ну Сюю забалакувати. Мнж. 96. Забалакує до його так люб'язненько. | ||
+ | |||
+ | |||
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | Тлумачення слова у сучасних словниках | ||
+ | |||
+ | [http://sum.in.ua/s/zabalakuvaty '''Академічний тлумачний словник (1970—1980)'''] | ||
+ | |||
+ | Тлумачення, значення слова «забалакувати»: | ||
+ | ЗАБАЛА́КУВАТИ, ую, уєш, недок., ЗАБАЛА́КАТИ, аю, аєш, док., розм. | ||
+ | |||
+ | 1. Намагатися почати розмову або вступати в розмову з ким-небудь. | ||
+ | |||
+ | 2. Втомити співбесідника довгою розмовою. | ||
+ | |||
+ | 3. Сторонніми розмовами відвертати увагу співбесідника від того, що його цікавить або що важливе для нього. Зараз підсіла [до чоловіка] та й ну його забалакувати (Словник Грінченка); Помітивши, що йому загрожує неприємність, доклала [Надія] чимало зусиль, щоб забалакати розгніваного Страшка (Яків Баш, Надія, 1960, 109). | ||
+ | |||
+ | |||
+ | |||
+ | [http://slovopedia.org.ua/49/53399/357491.html '''Фразеологічний словник української мови'''] | ||
+ | |||
+ | ЗАБАЛАКУВАТИ | ||
+ | замовля́ти (загово́рювати) / замо́вити (заговори́ти) зу́би кому і без додатка. | ||
+ | 1. Відвертати увагу кого-небудь від чогось, переводити розмову на щось інше. Дядько Янко, щоб заспокоїти родичок, напевно, щось розказує, заговорює зуби (М. Ю. Тарновський); Ідеаліст нещасний. Заговорив зуби, а я знову збився (І. Микитенко). забала́кувати зу́би. — Ти мені зуби не забалакуй, я без твого Аристофана коників чула (О. Гончар). | ||
+ | 2. Вводити в оману, дурити когось. — У нас її (філоксери) нема! Старі люди скільки живуть, а такого не бачили. Не вірте, це він зуби нам замовляє! Це брехня (М. Коцюбинський); — Умієш ти (цигане) замовити зуби, та щоб після цього в печінці не кололо (М. Стельмах). | ||
+ | |||
+ | |||
+ | [https://ru.wiktionary.org/wiki/%D0%B7%D0%B0%D0%B3%D0%BE%D0%B2%D0%B0%D1%80%D0%B8%D0%B2%D0%B0%D1%82%D1%8C '''Заговаривать'''] | ||
+ | |||
+ | начинать говорить, заводить речь; | ||
+ | |||
+ | перен., книжн. пробудиться, прийти в движение, в активное состояние | ||
+ | |||
+ | воздействовать на кого-что-нибудь заговором, заговариванием; | ||
+ | |||
+ | |||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Balakatu 1.png|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Boltovnja.jpg|x140px]] | ||
+ | |} | ||
+ | |||
+ | ==Медіа== | ||
+ | {{#ev:youtube|M8g8oxjqQdA}} | ||
+ | ==Див. також== | ||
+ | |||
+ | ==Джерела та література== | ||
+ | |||
+ | [http://sum.in.ua/s/zabalakuvaty Словник української мовиАкадемічний тлумачний словник (1970—1980)] | ||
+ | |||
+ | [http://www.slovnyk.ua/index.php?swrd=%C7%C0%C1%C0%CB%C0%CA%D3%C2%C0%D2%C8 СЛОВОФОРМИ. ОРФОГРАФІЧНИЙ СЛОВНИК.] | ||
+ | |||
+ | [https://ru.wiktionary.org/wiki/%D0%B7%D0%B0%D0%B3%D0%BE%D0%B2%D0%B0%D1%80%D0%B8%D0%B2%D0%B0%D1%82%D1%8C Викисловарь] | ||
+ | |||
+ | [http://dic.academic.ru/dic.nsf/enc2p/236318 Толковый словарь Даля] | ||
+ | ==Зовнішні посилання== | ||
+ | |||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Інститут людини]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2016 року]] |
Поточна версія на 16:43, 5 грудня 2016
Забалакувати, -кую, -єш, с. в. забалакати, -каю, -єш, гл. Заговаривать, заговорить. Зараз підсіла до чоловіка та й ну Сюю забалакувати. Мнж. 96. Забалакує до його так люб’язненько.
Забала́кувати, -кую, -єш, с. в. забала́кати, -каю, -єш, гл. Заговаривать, заговорить. Зараз підсіла до чоловіка та й ну Сюю забалакувати. Мнж. 96. Забалакує до його так люб'язненько.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Академічний тлумачний словник (1970—1980)
Тлумачення, значення слова «забалакувати»: ЗАБАЛА́КУВАТИ, ую, уєш, недок., ЗАБАЛА́КАТИ, аю, аєш, док., розм.
1. Намагатися почати розмову або вступати в розмову з ким-небудь.
2. Втомити співбесідника довгою розмовою.
3. Сторонніми розмовами відвертати увагу співбесідника від того, що його цікавить або що важливе для нього. Зараз підсіла [до чоловіка] та й ну його забалакувати (Словник Грінченка); Помітивши, що йому загрожує неприємність, доклала [Надія] чимало зусиль, щоб забалакати розгніваного Страшка (Яків Баш, Надія, 1960, 109).
Фразеологічний словник української мови
ЗАБАЛАКУВАТИ замовля́ти (загово́рювати) / замо́вити (заговори́ти) зу́би кому і без додатка. 1. Відвертати увагу кого-небудь від чогось, переводити розмову на щось інше. Дядько Янко, щоб заспокоїти родичок, напевно, щось розказує, заговорює зуби (М. Ю. Тарновський); Ідеаліст нещасний. Заговорив зуби, а я знову збився (І. Микитенко). забала́кувати зу́би. — Ти мені зуби не забалакуй, я без твого Аристофана коників чула (О. Гончар). 2. Вводити в оману, дурити когось. — У нас її (філоксери) нема! Старі люди скільки живуть, а такого не бачили. Не вірте, це він зуби нам замовляє! Це брехня (М. Коцюбинський); — Умієш ти (цигане) замовити зуби, та щоб після цього в печінці не кололо (М. Стельмах).
начинать говорить, заводить речь;
перен., книжн. пробудиться, прийти в движение, в активное состояние
воздействовать на кого-что-нибудь заговором, заговариванием;
Ілюстрації
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
Словник української мовиАкадемічний тлумачний словник (1970—1980)
СЛОВОФОРМИ. ОРФОГРАФІЧНИЙ СЛОВНИК.