Відмінності між версіями «Шаноба»
(не показані 3 проміжні версії цього учасника) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
− | + | '''Шаноба''', -би, ж. 1) Честь, почетъ, уваженіе, почтеніе. Рудч. Ск. II. 204. На що та й шаноба, як добрее слово. Ном. № 12865. 2) була йому шаноба! Досталось ему. Ном. | |
==Сучасні словники== | ==Сучасні словники== | ||
− | + | '''ШАНО́БА'''<sup>[http://sum.in.ua/s/shanoba [1<nowiki>]</nowiki>]</sup>, и, жін. Те саме, що ''шана'' 1. По полю ходить, носом оре І розкидає по сліду [перо] Одним шанобу, другим горе. Тому привіт, тому біду (Леонід Глібов, Вибр., 1951, 217); Не придбаю я шаноби В світі між панами, Бо не маю ні худоби, Ні земель з лісами (Микола Чернявський, Поезії, 1959, 106); Для тої книги треба ясної голови — буде вже на сьогодні. І він рішуче й обережно, з шанобою, як першого разу в школі букваря, закрив її (Андрій Головко, II, 1957, 393); Як хочеш від людей шаноби, Любов і гнів бери у путь, А то лиш допотопні сноби Твою поезію приймуть (Максим Рильський, III, 1961, 85); Левко наздоганяє Христину, з перебільшеною шанобою скидає шапку і високо підіймає її над головою (Михайло Стельмах, I, 1962, 204). | |
+ | |||
+ | ♦ '''Мати шанобу:''' а) (до кого) відчувати глибоку повагу, пошану до кого-небудь. Всі вони мали велику шанобу до пана Адама за його рівний характер, солідність і гуманізм (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 253); б) (від кого, в кого) бути шанованим ким-небудь. Іванець.. за свою щиру службу старому Хмельницькому мав велику в його повагу і шанобу (Пантелеймон Куліш, Вибр., 1969, 58); '''При всій шанобі''' до кого — незважаючи на повагу, пошану до когось, на визнання чиїх-небудь заслуг. — Пане ксьондзе, при всій шанобі до вас, я вважаю, що ваша тактика є злочинний попуст (Зінаїда Тулуб, Людолови, I, 1957, 23); '''У (в) шанобі''': а) виявляючи повагу, пошану до когось, чогось; з почуттям глибокої поваги, пошани. До тебе, земле героїчна, в серцях людей любов палає вічна, — вони твоїм героям і тобі вклоняються в шанобі і в журбі... (Іван Гончаренко, Вибр., 1959, 228); Параска в шанобі позирала на свого чоловіка (Костянтин Гордієнко, II, 1959, 244); Пароплави ідуть по Дніпру, їх гудки, наче пісня, лунають. А дійшовши до круч, до яруг, У шанобі врочисто стихають (Павло Усенко, І сьогодні.., 1957, 138); б) будучи шанованим. — Ви скажіть [поетові], що він у мене Буде жить в шанобі, в славі, Тільки, звісно, хай забуде Різні вигадки лукаві (Леся Українка, I, 1951, 382). | ||
+ | |||
==Ілюстрації== | ==Ілюстрації== | ||
{| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
|- valign="top" | |- valign="top" | ||
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: 1463108660 uvazhenie.jpg|x140px]] |
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:C4823b21429419088d864917db5335ef.jpg|x140px]] |
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Leva-stiker.jpg|x140px]] |
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Uvazhenie i sostradanie.jpg|x140px]] |
|} | |} | ||
Рядок 14: | Рядок 17: | ||
==Див. також== | ==Див. також== | ||
+ | [[Шана]] | ||
==Джерела та література== | ==Джерела та література== | ||
+ | Словарь української мови / Упор. з дод. влас. матеріалу Б. Грінченко : в 4-х т. — К. : Вид-во Академії наук Української РСР, 1958. | ||
+ | Том 4, ст. 484. | ||
+ | Словник української мови: в 11 томах. — Том 11, 1980. — Стор. 404. | ||
==Зовнішні посилання== | ==Зовнішні посилання== | ||
− | + | http://sum.in.ua/s/shanoba | |
[[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Інститут журналістики]] | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Інститут журналістики]] | ||
[[Категорія:Слова 2017 року]] | [[Категорія:Слова 2017 року]] |
Поточна версія на 19:35, 24 листопада 2017
Шаноба, -би, ж. 1) Честь, почетъ, уваженіе, почтеніе. Рудч. Ск. II. 204. На що та й шаноба, як добрее слово. Ном. № 12865. 2) була йому шаноба! Досталось ему. Ном.
Зміст
Сучасні словники
ШАНО́БА[1], и, жін. Те саме, що шана 1. По полю ходить, носом оре І розкидає по сліду [перо] Одним шанобу, другим горе. Тому привіт, тому біду (Леонід Глібов, Вибр., 1951, 217); Не придбаю я шаноби В світі між панами, Бо не маю ні худоби, Ні земель з лісами (Микола Чернявський, Поезії, 1959, 106); Для тої книги треба ясної голови — буде вже на сьогодні. І він рішуче й обережно, з шанобою, як першого разу в школі букваря, закрив її (Андрій Головко, II, 1957, 393); Як хочеш від людей шаноби, Любов і гнів бери у путь, А то лиш допотопні сноби Твою поезію приймуть (Максим Рильський, III, 1961, 85); Левко наздоганяє Христину, з перебільшеною шанобою скидає шапку і високо підіймає її над головою (Михайло Стельмах, I, 1962, 204).
♦ Мати шанобу: а) (до кого) відчувати глибоку повагу, пошану до кого-небудь. Всі вони мали велику шанобу до пана Адама за його рівний характер, солідність і гуманізм (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 253); б) (від кого, в кого) бути шанованим ким-небудь. Іванець.. за свою щиру службу старому Хмельницькому мав велику в його повагу і шанобу (Пантелеймон Куліш, Вибр., 1969, 58); При всій шанобі до кого — незважаючи на повагу, пошану до когось, на визнання чиїх-небудь заслуг. — Пане ксьондзе, при всій шанобі до вас, я вважаю, що ваша тактика є злочинний попуст (Зінаїда Тулуб, Людолови, I, 1957, 23); У (в) шанобі: а) виявляючи повагу, пошану до когось, чогось; з почуттям глибокої поваги, пошани. До тебе, земле героїчна, в серцях людей любов палає вічна, — вони твоїм героям і тобі вклоняються в шанобі і в журбі... (Іван Гончаренко, Вибр., 1959, 228); Параска в шанобі позирала на свого чоловіка (Костянтин Гордієнко, II, 1959, 244); Пароплави ідуть по Дніпру, їх гудки, наче пісня, лунають. А дійшовши до круч, до яруг, У шанобі врочисто стихають (Павло Усенко, І сьогодні.., 1957, 138); б) будучи шанованим. — Ви скажіть [поетові], що він у мене Буде жить в шанобі, в славі, Тільки, звісно, хай забуде Різні вигадки лукаві (Леся Українка, I, 1951, 382).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
Словарь української мови / Упор. з дод. влас. матеріалу Б. Грінченко : в 4-х т. — К. : Вид-во Академії наук Української РСР, 1958. Том 4, ст. 484.
Словник української мови: в 11 томах. — Том 11, 1980. — Стор. 404.