Відмінності між версіями «Шамотіти»
(не показані 7 проміжних версій 2 учасників) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
+ | ==Словник Грінченка== | ||
'''Шамоті́ти, -чу́, -ти́ш, '''''гл. ''Шелестѣть. ''Забрався в чужу солому та й шамотить. '' | '''Шамоті́ти, -чу́, -ти́ш, '''''гл. ''Шелестѣть. ''Забрався в чужу солому та й шамотить. '' | ||
[[Категорія:Ша]] | [[Категорія:Ша]] | ||
[[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Факультет інформаційних технологій та управління]] | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Факультет інформаційних технологій та управління]] | ||
+ | |||
+ | [[Категорія:Слова 2017 року]] | ||
+ | |||
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | ===[http://lcorp.ulif.org.ua/dictua/ Словник України online]=== | ||
+ | шамоті́ти – дієслово недоконаного виду | ||
+ | |||
+ | (шарудіти) | ||
+ | |||
+ | ===[http://sum.in.ua/s/shamotity Академічний тлумачний словник(1970-1980)]=== | ||
+ | ШАМОТІТИ, очу, отиш, недок., розм. | ||
+ | |||
+ | 1. чим і без додатка. Видавати, утворювати звуки «шам-шам»; шарудіти. Демид.. чує безладне шамотіння одежі, чує безладний гомін. Шамотить, шамотить, шамотить! Якось гостро: шам-шам! шам-шам! (Борис Грінченко, II, 1963, 37); Попадя увійшла в гостинну наряджена та надушена. Її гарне шовкове плаття злегка шамотіло по долівці (Панас Мирний, III, 1954, 191); Випряжені коні шамотіли сіном і жадібними губами тяглись до зеленої хвої (Микола Шеремет, В партиз. загонах, 1947, 61); Вони повільно йшли вздовж річки і дослухалися, як шамотить хвиля, нагортаючи на берег пісок (Михайло Чабанівський, Тече вода.., 1961, 194); Шелестить високе кукурудзиння, шамотять голівки маків (Михайло Стельмах, Вел. рідня, 1951, 645); У подвір'ї порожньо. Тільки вітер шамотить у молодому листі (Юхим Мартич, Друзі.., 1962, 188); Обидва хлопці схилилися над грубим писанням. Одна по одній шамотіли товсті сторінки (Олесь Донченко, II, 1956, 13). | ||
+ | |||
+ | 2. Ідучи, ступаючи, човгаючи ногами, видавати шелесткі звуки. Аж ось чую — шамотить [Параска] босими ногами і стиха цокоче склянкою на блюдці... (Панас Мирний, IV, 1955, 356); Хлопчики по улицях шамотять по снігу з вузликами: вечерю носять (Степан Васильченко, I, 1959, 80); Матері не видно, тільки чути, як вона шамотить по хаті, тільки чути — причитує щось сама до себе (Юрій Збанацький, Єдина, 1959, 12); | ||
+ | // Тертися об щось, видаючи тихі звуки. Жорна м'яко шамотіли..: кіш трясся, як у пропасниці (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 353). | ||
+ | |||
+ | 3. Говорити, шепотіти невиразно, нерозбірливо, шамкаючи. — Пропустіть! пропустіть! — шамотів беззубим ротом дяк (Панас Мирний, III, 1954, 89); Христя не ховалась із своїм горем. Пораючись чи в хаті, чи на подвір'ї, вона голосно зітхала і все щось шамотіла старечими губами (Петро Панч, Гомон. Україна, 1954, 125); * У порівняннях. А літо бабине стежками за нами тепло шарудить, мов шамотить: «Усе — омана, і ви, й цей сад, і я сама. Всіх нас, як смерті час настане, покриє саваном зима..» (Володимир Сосюра, II, 1958, 156). | ||
+ | Словник української мови: в 11 томах. — Том 11, 1980. — Стор. 402. | ||
+ | ===[http://eslovnyk.com/%D1%88%D0%B0%D0%BC%D0%BE%D1%82%D1%96%D1%82%D0%B8 E-slovnik]=== | ||
+ | шамотіти | ||
+ | -очу́, -оти́ш, недок., розм. | ||
+ | 1) чим і без додатка. Видавати, утворювати звуки шам-шам; шарудіти. | ||
+ | 2) Ідучи, ступаючи, човгаючи ногами, видавати шелесткі звуки. || Тертися об щось, видаючи тихі звуки. | ||
+ | 3) Говорити, шепотіти невиразно, нерозбірливо, шамкаючи. | ||
+ | |||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:osika-derevo.jpg|x150px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:0_9d8d6_4d0d9b7_M.gif|x150px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:346546.gif|x150px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:listya-kruzhatsya-sozdanie-animacii23.gif|x150px]] | ||
+ | |} | ||
+ | ==Медіа== | ||
+ | {{#ev:youtube|MzxeMAKWHEY}} | ||
+ | |||
+ | ==Див. також== | ||
+ | ==Джерела та література== | ||
+ | [http://sum.in.ua/ Академічний тлумачний словник(1970-1980)] | ||
+ | |||
+ | [http://lcorp.ulif.org.ua/dictua/ Словник України online] | ||
+ | |||
+ | [http://eslovnyk.com/ E-slovnik] | ||
+ | ==Зовнішні посилання== |
Поточна версія на 17:01, 26 листопада 2017
Зміст
Словник Грінченка
Шамоті́ти, -чу́, -ти́ш, гл. Шелестѣть. Забрався в чужу солому та й шамотить.
Сучасні словники
Словник України online
шамоті́ти – дієслово недоконаного виду
(шарудіти)
Академічний тлумачний словник(1970-1980)
ШАМОТІТИ, очу, отиш, недок., розм.
1. чим і без додатка. Видавати, утворювати звуки «шам-шам»; шарудіти. Демид.. чує безладне шамотіння одежі, чує безладний гомін. Шамотить, шамотить, шамотить! Якось гостро: шам-шам! шам-шам! (Борис Грінченко, II, 1963, 37); Попадя увійшла в гостинну наряджена та надушена. Її гарне шовкове плаття злегка шамотіло по долівці (Панас Мирний, III, 1954, 191); Випряжені коні шамотіли сіном і жадібними губами тяглись до зеленої хвої (Микола Шеремет, В партиз. загонах, 1947, 61); Вони повільно йшли вздовж річки і дослухалися, як шамотить хвиля, нагортаючи на берег пісок (Михайло Чабанівський, Тече вода.., 1961, 194); Шелестить високе кукурудзиння, шамотять голівки маків (Михайло Стельмах, Вел. рідня, 1951, 645); У подвір'ї порожньо. Тільки вітер шамотить у молодому листі (Юхим Мартич, Друзі.., 1962, 188); Обидва хлопці схилилися над грубим писанням. Одна по одній шамотіли товсті сторінки (Олесь Донченко, II, 1956, 13).
2. Ідучи, ступаючи, човгаючи ногами, видавати шелесткі звуки. Аж ось чую — шамотить [Параска] босими ногами і стиха цокоче склянкою на блюдці... (Панас Мирний, IV, 1955, 356); Хлопчики по улицях шамотять по снігу з вузликами: вечерю носять (Степан Васильченко, I, 1959, 80); Матері не видно, тільки чути, як вона шамотить по хаті, тільки чути — причитує щось сама до себе (Юрій Збанацький, Єдина, 1959, 12); // Тертися об щось, видаючи тихі звуки. Жорна м'яко шамотіли..: кіш трясся, як у пропасниці (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 353).
3. Говорити, шепотіти невиразно, нерозбірливо, шамкаючи. — Пропустіть! пропустіть! — шамотів беззубим ротом дяк (Панас Мирний, III, 1954, 89); Христя не ховалась із своїм горем. Пораючись чи в хаті, чи на подвір'ї, вона голосно зітхала і все щось шамотіла старечими губами (Петро Панч, Гомон. Україна, 1954, 125); * У порівняннях. А літо бабине стежками за нами тепло шарудить, мов шамотить: «Усе — омана, і ви, й цей сад, і я сама. Всіх нас, як смерті час настане, покриє саваном зима..» (Володимир Сосюра, II, 1958, 156). Словник української мови: в 11 томах. — Том 11, 1980. — Стор. 402.
E-slovnik
шамотіти -очу́, -оти́ш, недок., розм. 1) чим і без додатка. Видавати, утворювати звуки шам-шам; шарудіти. 2) Ідучи, ступаючи, човгаючи ногами, видавати шелесткі звуки. || Тертися об щось, видаючи тихі звуки. 3) Говорити, шепотіти невиразно, нерозбірливо, шамкаючи.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
Академічний тлумачний словник(1970-1980)