Відмінності між версіями «Дзвіниця»
(Створена сторінка: '''Дзвіниця, -ці, '''''ж. ''1) Колокольня. ''Як в Кийові на дзвіниці черні в дзвони дзвонять, так в...) |
|||
(не показано одну проміжну версію цього учасника) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Дзвіниця, -ці, '''''ж. ''1) Колокольня. ''Як в Кийові на дзвіниці черні в дзвони дзвонять, так в Полтаві перекупки на місті гуторять. ''Ном. № 13445. 2) = '''Вежа 3. '''Гол. І. Объясн. къ рис. 21. О. 1861. XI; Св. 36. Ум. '''Дзвіничка. ''' | '''Дзвіниця, -ці, '''''ж. ''1) Колокольня. ''Як в Кийові на дзвіниці черні в дзвони дзвонять, так в Полтаві перекупки на місті гуторять. ''Ном. № 13445. 2) = '''Вежа 3. '''Гол. І. Объясн. къ рис. 21. О. 1861. XI; Св. 36. Ум. '''Дзвіничка. ''' | ||
[[Категорія:Дз]] | [[Категорія:Дз]] | ||
+ | ==Академічний тлумачний словник (1970—1980)== | ||
+ | [http://sum.in.ua/s/dzvinycja] | ||
+ | ДЗВІНИ́ЦЯ, і, жін. Вежа для дзвонів на церкві, при церкві або окрема будівля з дзвонами. До утрені завив з дзвіниці Великий дзвін (Тарас Шевченко, II, 1953, 38); Від старої Орської кріпості лишилася тільки кам'яна дзвіниця (Радянська Україна, 27.VIII 1959, 3); * У порівняннях. Поставить він собі «двір» [замок], такий високий, як дзвіниця (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 101). | ||
+ | ==Публічний електронний словник української мови== | ||
+ | [http://ukrlit.org/slovnyk/дзвіниця] | ||
+ | дзвіни́ця (зменшене — дзвіни́чка) — | ||
+ | 1) вежа для дзвонів у церкві, при церкві або окрема будівля з дзвонами, яка служила також сторожовою вежею; тому первісною формою української дзвіниці була звичайна бантина, покладена на двох стовпах і прикрита невеличким дашком. До утрені завив з дзвіниці великий дзвін (Т. Шевченко); Як у Києві на дзвіниці ченці в дзвони дзвонять, так у Полтаві перекупки на місті гуторять (М. Номис); | ||
+ | 2) святечна гра на Великдень (див. оборі́г 2). | ||
+ | ==Словник синонімів== | ||
+ | [http://slovopedia.org.ua/41/53396/263937.html] | ||
+ | ДЗВІНИЦЯ | ||
+ | див. БАШТА | ||
+ | ==Українська Радянська енциклопедія== | ||
+ | [http://leksika.com.ua/19670408/ure/dzvinitsya] | ||
+ | -баштоподібна мурована або дерев'яна культова споруда. Будується окремо від храму або є його частиною. Д. в плані бувають квадратні, прямокутні, круглі та багатогранні з горизонтальними поярусними членуваннями. Перший ярус Д.- комора або проїзна брама, горішній - для дзвонів. Висотний силует Д. часто відігравав важливу архіт.-мистецьку роль у містобудуванні. Серед відомих Д.- кампаніла, т. з. Падаюча вежа у Пізі (1174-1372, розпочата арх. Бонанно); Івана Великого в Моск. Кремлі (1505- 08, арх. Б. Фрязін, надбудована 1600; вис. 81 м); Петропавловського собору в Ленінграді (вис. 121,8 м); Велика Д. (1731-45, арх. Й. Шедель, вис. 96 м) і Д. на Дальніх печерах (1754-61, арх. С. Ковнір та І. Григорович-Барський, вис. 40 м), обидві - в Києво-Печерській Лаврі, Д. Софійського собору в Києві (18-19 ст., арх. Шедель, П. Спарро, вис. 76 м.), Успенського собору в Харкові (1824-33, арх. Є. Васильєв, вис. 89,5 м); дерев'яні Д.- церкви св. Юра в Дрогобичі (1600), в Могилеві-Подільському Вінн. обл. (18 ст.). | ||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #ccc solid; border-bottom:5px #ccc solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:дзвіниця1.jpg|x140px]] [http://xallyava.ru/images/PrawsLawie/Kiewo-Pecherska_Lawra/6dec9519cb88b538c6c396f17e466605.jpg] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: дзвіниця 2.jpg|x140px]] [http://www.pravoslavie.ru/sas/image/100673/67372.b.jpg] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: дзвіниця 3.jpg|x140px]] [http://www.k-trade.ru/foto/kolokolnya_min.jpg] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: дзвіниця 4.jpg|x140px]] [http://www.votpusk.ru/gallery/large/40206.jpg] | ||
+ | |} | ||
+ | ==Медіа== | ||
+ | {{#ev:youtube|oID4ltseb1w}} | ||
+ | Дзвіниця в місті Борщів | ||
+ | {{#ev:youtube|Az16-__jG_w}} | ||
+ | Лаврська дзвіниця | ||
+ | {{#ev:youtube|QJhwd9mCJpI}} | ||
+ | Дерев'яна дзвіниця. Закарпаття | ||
+ | ==Цікаві факти== | ||
+ | ===Зі сторінки історії=== | ||
+ | Дзвіниця | ||
+ | Споруда у вигляді башти або стінки з прорізами для розміщення дзвонів. Може бути окремою будівлею або частиною християнського храму, здіймаючись над його стінами або нартексом. Дзвіниця у вигляді призматичної або циліндричної башти зводилася одноярусною або кількаярусною, кожний з яких мав великі прорізи, і звичайно увінчувалася пірамідальним дахом, шатром, шпилем або маківкою. | ||
+ | Дзвіниця у формі стінки з різними за розмірами прорізами для підвішування дзвонів різного тону, надбудована над стіною храму називалась "настінною". | ||
+ | Спорудження дзвіниць набуло розповсюдження в усіх без винятку християнських країнах світу. | ||
+ | Перші дзвіниці побудовані в Римі при базиліці св. Іоанна Латеранського і св. Петра. З XI в. стали будуватися в Європі повсюдно. На Русі існують з XIV ст. | ||
+ | Зазвичай, дзвони дзвіниці скликають на церковну службу, відзначення певного часу і з нагоди різноманітних подій, як то — церковні свята, зараз також відвідання храму поважними гостями, ще можуть бити у дзвони на весілля (вінчання), похорони (відспівування). | ||
+ | [http://www.kplavra.kiev.ua/Dzvinicja.html] |
Поточна версія на 00:45, 1 грудня 2014
Дзвіниця, -ці, ж. 1) Колокольня. Як в Кийові на дзвіниці черні в дзвони дзвонять, так в Полтаві перекупки на місті гуторять. Ном. № 13445. 2) = Вежа 3. Гол. І. Объясн. къ рис. 21. О. 1861. XI; Св. 36. Ум. Дзвіничка.
Зміст
Академічний тлумачний словник (1970—1980)
[1] ДЗВІНИ́ЦЯ, і, жін. Вежа для дзвонів на церкві, при церкві або окрема будівля з дзвонами. До утрені завив з дзвіниці Великий дзвін (Тарас Шевченко, II, 1953, 38); Від старої Орської кріпості лишилася тільки кам'яна дзвіниця (Радянська Україна, 27.VIII 1959, 3); * У порівняннях. Поставить він собі «двір» [замок], такий високий, як дзвіниця (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 101).
Публічний електронний словник української мови
[2] дзвіни́ця (зменшене — дзвіни́чка) — 1) вежа для дзвонів у церкві, при церкві або окрема будівля з дзвонами, яка служила також сторожовою вежею; тому первісною формою української дзвіниці була звичайна бантина, покладена на двох стовпах і прикрита невеличким дашком. До утрені завив з дзвіниці великий дзвін (Т. Шевченко); Як у Києві на дзвіниці ченці в дзвони дзвонять, так у Полтаві перекупки на місті гуторять (М. Номис); 2) святечна гра на Великдень (див. оборі́г 2).
Словник синонімів
[3] ДЗВІНИЦЯ див. БАШТА
Українська Радянська енциклопедія
[4] -баштоподібна мурована або дерев'яна культова споруда. Будується окремо від храму або є його частиною. Д. в плані бувають квадратні, прямокутні, круглі та багатогранні з горизонтальними поярусними членуваннями. Перший ярус Д.- комора або проїзна брама, горішній - для дзвонів. Висотний силует Д. часто відігравав важливу архіт.-мистецьку роль у містобудуванні. Серед відомих Д.- кампаніла, т. з. Падаюча вежа у Пізі (1174-1372, розпочата арх. Бонанно); Івана Великого в Моск. Кремлі (1505- 08, арх. Б. Фрязін, надбудована 1600; вис. 81 м); Петропавловського собору в Ленінграді (вис. 121,8 м); Велика Д. (1731-45, арх. Й. Шедель, вис. 96 м) і Д. на Дальніх печерах (1754-61, арх. С. Ковнір та І. Григорович-Барський, вис. 40 м), обидві - в Києво-Печерській Лаврі, Д. Софійського собору в Києві (18-19 ст., арх. Шедель, П. Спарро, вис. 76 м.), Успенського собору в Харкові (1824-33, арх. Є. Васильєв, вис. 89,5 м); дерев'яні Д.- церкви св. Юра в Дрогобичі (1600), в Могилеві-Подільському Вінн. обл. (18 ст.).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Дзвіниця в місті Борщів
Лаврська дзвіниця
Дерев'яна дзвіниця. Закарпаття
Цікаві факти
Зі сторінки історії
Дзвіниця Споруда у вигляді башти або стінки з прорізами для розміщення дзвонів. Може бути окремою будівлею або частиною християнського храму, здіймаючись над його стінами або нартексом. Дзвіниця у вигляді призматичної або циліндричної башти зводилася одноярусною або кількаярусною, кожний з яких мав великі прорізи, і звичайно увінчувалася пірамідальним дахом, шатром, шпилем або маківкою. Дзвіниця у формі стінки з різними за розмірами прорізами для підвішування дзвонів різного тону, надбудована над стіною храму називалась "настінною". Спорудження дзвіниць набуло розповсюдження в усіх без винятку християнських країнах світу. Перші дзвіниці побудовані в Римі при базиліці св. Іоанна Латеранського і св. Петра. З XI в. стали будуватися в Європі повсюдно. На Русі існують з XIV ст. Зазвичай, дзвони дзвіниці скликають на церковну службу, відзначення певного часу і з нагоди різноманітних подій, як то — церковні свята, зараз також відвідання храму поважними гостями, ще можуть бити у дзвони на весілля (вінчання), похорони (відспівування). [9]