Відмінності між версіями «Кадити»
(не показана одна проміжна версія ще одного учасника) | |||
Рядок 5: | Рядок 5: | ||
==Сучасні словники== | ==Сучасні словники== | ||
− | '''Кадити''' - (пали́ти, кури́ти і т. ін.) фіміа́м кому, перед ким. Дуже вихваляти кого-небудь, лестити комусь. Щоб запобігти в неї ласки, треба було безперестану кадить перед нею фіміами лестощів (І. Нечуй-Левицький); Раби і підніжки всякої влади палять фіміам навіть земським начальникам (М. Коцюбинський); Вони всіма силами курили йому (М. К. Садовському) фіміам (Минуле укр. театру). | + | '''Кадити''' - (пали́ти, кури́ти і т. ін.) фіміа́м кому, перед ким. Дуже вихваляти кого-небудь, лестити комусь. Щоб запобігти в неї ласки, треба було безперестану кадить перед нею фіміами лестощів (І. Нечуй-Левицький);<br> Раби і підніжки всякої влади палять фіміам навіть земським начальникам (М. Коцюбинський); Вони всіма силами курили йому (М. К. Садовському) фіміам (Минуле укр. театру). |
− | '''Кадити''' - каджу, кадиш, недок. | + | '''Кадити''' - каджу, кадиш, недок.<br> |
− | 1. Махаючи кадилом (кадильницею) під час церковного обряду, курити ладаном або іншими пахучими речовинами. Священик одчинив царські врата, почав кадити по церкві. Рознеслись пахощі.. ягідок дешевого ялівцю (Нечуй-Левицький, II, 1956, 403); — Як кадить [отець Симон] та пройде по церкві, так народ, особливо жінки, перед ним і хиляться (Андрій Головко, II, 1957, 46). | + | 1. Махаючи кадилом (кадильницею) під час церковного обряду, курити ладаном або іншими пахучими речовинами. Священик одчинив царські врата, почав кадити по церкві. Рознеслись пахощі.. ягідок дешевого ялівцю (Нечуй-Левицький, II, 1956, 403); <br>— Як кадить [отець Симон] та пройде по церкві, так народ, особливо жінки, перед ним і хиляться (Андрій Головко, II, 1957, 46). |
− | ♦ Кадити фіміам див. фіміам. | + | |
− | 2. перен., розм. Випускати, виділяти дим або чад, запах; курити. Довбня, сидячи за столом, кадив, мов з димаря, на всю хату, запиваючи чаєм кожну затяжку (Панас Мирний, III, 1954, 202); Кадить світло, скло заяложене, зверху надбите (Архип Тесленко, Вибр., 1950, 137); На крутій гряді стоїть верба зелена кучерява,.. колишеться од вітру й кадить на всі боки солодким духом (Дніпрова Чайка, Тв., 1960, 186). | + | ♦ Кадити фіміам див. фіміам.<br> |
+ | 2. перен., розм. Випускати, виділяти дим або чад, запах; курити. Довбня, сидячи за столом, кадив, мов з димаря, на всю хату, запиваючи чаєм кожну затяжку (Панас Мирний, III, 1954, 202); <br>Кадить світло, скло заяложене, зверху надбите (Архип Тесленко, Вибр., 1950, 137); На крутій гряді стоїть верба зелена кучерява,.. колишеться од вітру й кадить на всі боки солодким духом (Дніпрова Чайка, Тв., 1960, 186). | ||
''Синоніми'' - ДИМИ́ТИ[ДИМІ́ТИ] (виділяти, випускати дим), ДИМИ́ТИСЯ[ДИМІ́ТИСЯ], КУРІ́ТИ[КУРИ́ТИ], КУРІ́ТИСЯ[КУРИ́ТИСЯ], ЧАДИ́ТИ[ЧАДІ́ТИ], ДИМУВА́ТИрозм.,КАДИ́ТИрозм.;КОПТІ́ТИ (густо, з кіпоттю). <br>На обрії димить пароплав (О. Донченко); <br>Вогнище перетліло і вкрилося попелом, але ще диміло (Григорій Тютюнник);<br> Вона вдивлялася в нафтівку, що вже ось-ось догоряла і не світила, а димилася і наповнювала всю хатину чадом (І. Франко); <br>- Чи за тобою, сину, сто вовків гналось, чи щось димілось під ногами? - занепокоєно стрічає мене, захеканого, на порозі мати (М. Стельмах);<br> На місці застави курів лиш попіл та стриміли чорні комини печей (Я. Стецюк); <br>Вкине Чіпка у піч гнилої соломи, тліє вона там собі та курить (Панас Мирний); <br>Підняв вихователь недопалок. Він ще курівся (Ю. Збанацький);<br> Де не горить, там не куриться (прислів’я);<br> Праворуч чаділи димом широкі труби і крізь дим проривалися язики полум’я (А. Хижняк); | ''Синоніми'' - ДИМИ́ТИ[ДИМІ́ТИ] (виділяти, випускати дим), ДИМИ́ТИСЯ[ДИМІ́ТИСЯ], КУРІ́ТИ[КУРИ́ТИ], КУРІ́ТИСЯ[КУРИ́ТИСЯ], ЧАДИ́ТИ[ЧАДІ́ТИ], ДИМУВА́ТИрозм.,КАДИ́ТИрозм.;КОПТІ́ТИ (густо, з кіпоттю). <br>На обрії димить пароплав (О. Донченко); <br>Вогнище перетліло і вкрилося попелом, але ще диміло (Григорій Тютюнник);<br> Вона вдивлялася в нафтівку, що вже ось-ось догоряла і не світила, а димилася і наповнювала всю хатину чадом (І. Франко); <br>- Чи за тобою, сину, сто вовків гналось, чи щось димілось під ногами? - занепокоєно стрічає мене, захеканого, на порозі мати (М. Стельмах);<br> На місці застави курів лиш попіл та стриміли чорні комини печей (Я. Стецюк); <br>Вкине Чіпка у піч гнилої соломи, тліє вона там собі та курить (Панас Мирний); <br>Підняв вихователь недопалок. Він ще курівся (Ю. Збанацький);<br> Де не горить, там не куриться (прислів’я);<br> Праворуч чаділи димом широкі труби і крізь дим проривалися язики полум’я (А. Хижняк); | ||
Рядок 17: | Рядок 18: | ||
{| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
|- valign="top" | |- valign="top" | ||
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Файл: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Файл:Кадити 1.jpg|x200px]] |
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Файл: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Файл:Кадити 3.jpg|x200px]] |
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Файл: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Файл:Кадити 2.jpeg|x200px]] |
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Файл: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Файл:Кадити 5.jpg|x200px]] |
|} | |} | ||
<div align="right"></div> | <div align="right"></div> | ||
==Джерела та література== | ==Джерела та література== | ||
− | #Словарь української мови / Упор. з дод. влас. матеріалу Б. Грінченко : в 4-х т. — К. : Вид-во Академії наук Української РСР, 1958. | + | #Словарь української мови / Упор. з дод. влас. матеріалу Б. Грінченко : в 4-х т. — К. : Вид-во Академії наук Української РСР, 1958. Том 2, ст. 206. |
− | Том 2, ст. 206. | + | |
==Зовнішні посилання== | ==Зовнішні посилання== |
Поточна версія на 11:10, 25 листопада 2015
Кади́ти, -джу́, -диш, гл. Кадить, курить. Пі світила, ні кадила, як тебе смерть вхопила. Ном. № 4054.
Зміст
«Словарь української мови»
Кади́ти, -джу́, -диш, гл. Кадить, курить. Пі світила, ні кадила, як тебе смерть вхопила. Ном. № 4054.
Сучасні словники
Кадити - (пали́ти, кури́ти і т. ін.) фіміа́м кому, перед ким. Дуже вихваляти кого-небудь, лестити комусь. Щоб запобігти в неї ласки, треба було безперестану кадить перед нею фіміами лестощів (І. Нечуй-Левицький);
Раби і підніжки всякої влади палять фіміам навіть земським начальникам (М. Коцюбинський); Вони всіма силами курили йому (М. К. Садовському) фіміам (Минуле укр. театру).
Кадити - каджу, кадиш, недок.
1. Махаючи кадилом (кадильницею) під час церковного обряду, курити ладаном або іншими пахучими речовинами. Священик одчинив царські врата, почав кадити по церкві. Рознеслись пахощі.. ягідок дешевого ялівцю (Нечуй-Левицький, II, 1956, 403);
— Як кадить [отець Симон] та пройде по церкві, так народ, особливо жінки, перед ним і хиляться (Андрій Головко, II, 1957, 46).
♦ Кадити фіміам див. фіміам.
2. перен., розм. Випускати, виділяти дим або чад, запах; курити. Довбня, сидячи за столом, кадив, мов з димаря, на всю хату, запиваючи чаєм кожну затяжку (Панас Мирний, III, 1954, 202);
Кадить світло, скло заяложене, зверху надбите (Архип Тесленко, Вибр., 1950, 137); На крутій гряді стоїть верба зелена кучерява,.. колишеться од вітру й кадить на всі боки солодким духом (Дніпрова Чайка, Тв., 1960, 186).
Синоніми - ДИМИ́ТИ[ДИМІ́ТИ] (виділяти, випускати дим), ДИМИ́ТИСЯ[ДИМІ́ТИСЯ], КУРІ́ТИ[КУРИ́ТИ], КУРІ́ТИСЯ[КУРИ́ТИСЯ], ЧАДИ́ТИ[ЧАДІ́ТИ], ДИМУВА́ТИрозм.,КАДИ́ТИрозм.;КОПТІ́ТИ (густо, з кіпоттю).
На обрії димить пароплав (О. Донченко);
Вогнище перетліло і вкрилося попелом, але ще диміло (Григорій Тютюнник);
Вона вдивлялася в нафтівку, що вже ось-ось догоряла і не світила, а димилася і наповнювала всю хатину чадом (І. Франко);
- Чи за тобою, сину, сто вовків гналось, чи щось димілось під ногами? - занепокоєно стрічає мене, захеканого, на порозі мати (М. Стельмах);
На місці застави курів лиш попіл та стриміли чорні комини печей (Я. Стецюк);
Вкине Чіпка у піч гнилої соломи, тліє вона там собі та курить (Панас Мирний);
Підняв вихователь недопалок. Він ще курівся (Ю. Збанацький);
Де не горить, там не куриться (прислів’я);
Праворуч чаділи димом широкі труби і крізь дим проривалися язики полум’я (А. Хижняк);
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Джерела та література
- Словарь української мови / Упор. з дод. влас. матеріалу Б. Грінченко : в 4-х т. — К. : Вид-во Академії наук Української РСР, 1958. Том 2, ст. 206.