Відмінності між версіями «Темниця»
Рядок 21: | Рядок 21: | ||
==Джерела та література== | ==Джерела та література== | ||
+ | ДУМА ПРО МАРУСЮ БОГУСЛАВКУ | ||
+ | |||
+ | Що на Чорному морі, | ||
+ | На камені біленькому, | ||
+ | Там стояла темниця кам'яная. | ||
+ | Що у тій-то темниці пробувало сімсот козаків, | ||
+ | Бідних невольників. | ||
+ | То вони тридцять літ у неволі пробувають, | ||
+ | Божого світу, сонця праведного у вічі собі не видають. | ||
+ | То до їх дівка-бранка, | ||
+ | Маруся, попівна Богуславка, | ||
+ | Приходжає, | ||
+ | Словами промовляє: | ||
+ | «Гей, козаки, | ||
+ | Ви, біднії невольники! | ||
+ | Угадайте, що в нашій землі християнській за день | ||
+ | тепера?» | ||
+ | |||
+ | Що тоді бідні невольники зачували, | ||
+ | Дівку-бранку, | ||
+ | Марусю, попівну Богуславку, | ||
+ | По річах познавали, | ||
+ | Словами промовляли: | ||
+ | «Гей, дівко-бранко, | ||
+ | Марусю, попівно Богуславко! | ||
+ | Почім ми можем знати, | ||
+ | Що в нашій землі християнській за день тепера? | ||
+ | Що тридцять літ у неволі пробуваєм, | ||
+ | Божого світу, сонця праведного у вічі собі не видаєм, | ||
+ | То ми не можемо знати, | ||
+ | Що в нашій землі християнській за день тепера». | ||
+ | Тоді дівка-бранка, | ||
+ | Маруся, попівна Богуславка, | ||
+ | Теє зачуває, | ||
+ | До козаків словами промовляє: | ||
+ | «Ой, козаки, | ||
+ | Ви, біднії невольники! | ||
+ | Що сьогодні у нашій землі християнській великодная | ||
+ | субота, | ||
+ | А завтра святий празник, роковий день великдень». | ||
+ | То тоді ті козаки теє зачували, | ||
+ | Білим лицем до сирої землі припадали, | ||
+ | Дівку бранку, | ||
+ | Марусю, попівну Богуславку, | ||
+ | Кляли-проклинали: | ||
+ | «Та бодай ти, дівко-бранко, | ||
+ | Марусю, попівно Богуславко, | ||
+ | Щастя й долі собі не мала, Я | ||
+ | Як ти нам святий празник, роковий день великдень | ||
+ | сказала!» | ||
+ | То тоді дівка-бранка, | ||
+ | Маруся, попівна Богуславка, | ||
+ | Теє зачувала. | ||
+ | Словами промовляла: | ||
+ | «0й, козаки, | ||
+ | Ви, біднії невольникиі | ||
+ | Та не лайте мене, не проклинайте, | ||
+ | Бо як буде наш пан турецький до мечеті від'їжджати, | ||
+ | То буде мені, дівці-бранці, | ||
+ | Марусі, попівні Богуславці, | ||
+ | На руки ключі віддавати; | ||
+ | То буду я до темниці приходжати, | ||
+ | Темницю відмикати, | ||
+ | Вас всіх, бідних невольників, на волю випускати». | ||
+ | То на святий празник, роковий день великдень, | ||
+ | Став пан турецький до мечеті від'їжджати, | ||
+ | Став дівці-бранці, | ||
+ | Марусі, попівні Богуславці, | ||
+ | На руки ключі віддавати. | ||
+ | Тоді дівка-бранка, | ||
+ | Маруся, попівна Богуславка, | ||
+ | Добре дбає,— | ||
+ | До темниці приходжає, | ||
+ | Темницю відмикає, | ||
+ | Всіх козаків, | ||
+ | Бідних невольників, | ||
+ | На волю випускає | ||
+ | І словами промовляє: | ||
+ | «Ой, козаки, | ||
+ | Ви, біднії невольники! | ||
+ | Кажу я вам, добре дбайте, | ||
+ | В городи християнські утікайте, | ||
+ | Тільки, прошу я вас, одного города Богуслава | ||
+ | не минайте, | ||
+ | Моєму батьку й матері знати давайте: | ||
+ | Та нехай мій батько добре дбає, | ||
+ | Грунтів, великих маєтків нехай не збуває, | ||
+ | Великих скарбів не збирає, | ||
+ | Та нехай мене, дівки-бранки, | ||
+ | Марусі, попівни Богуславки, | ||
+ | 3 неволі не викупає, | ||
+ | Бо вже я потурчилась, побусурменилась | ||
+ | Для роскоші турецької, | ||
+ | Для лакомства нещасного!» | ||
+ | Ой визволи, може, нас, всіх бідних невольників | ||
+ | 3 тяжкої неволі, | ||
+ | 3 віри бусурменської, | ||
+ | На ясні зорі, | ||
+ | На тихі води, | ||
+ | У край веселий, | ||
+ | У мир хрещений! | ||
+ | Вислухай, боже, у просьбах щирих, | ||
+ | У нещасних молитвах | ||
+ | Нас, бідних невольників![http://www.ukrlib.com.ua/narod/printout.php?id=14&bookid=1 Бібліотека Української Літератури] | ||
==Зовнішні посилання== | ==Зовнішні посилання== |
Поточна версія на 21:31, 15 грудня 2014
Темниця, -ці, ж. 1) Темная комната. Шиють шевчики у світлиці, а кравчики у темниці. Нп. Шейк. 2) Темница, тюрьма. Там стояла темниця кам’яная. Що у тій то темниці пробувало сімсот козаків, бідних невольників. АД. І. 230. Лучче було б, мій сину, на волі гуляти, як тепер із темниці в вікно виглядати. Грин. III. 690. Ум. Темничка, темниченька. КС. 1883. VI. 214.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках ТЕМНИ́ЦЯ, і, жін., заст., поет. В'язниця. — їв темній темниці Мене, вольного гетьмана, Голодом замучив [цар] (Тарас Шевченко, I, 1963, 248); Темниця без вікон, без дверей. Лицар-в'язень лежить у кутку на соломі (Леся Українка, II, 1951, 185); — І-і-і, — зараз же заголосила баба. — Ой забрано ж його, забрано. Сидить він во темниці сирой [сирій], світа-сонця не бачить (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 304); * У порівняннях. — Я за слізоньками світа не бачила, сидячи сама собі у хаті, як у темниці (Квітка-Основ'яненко, II, 1956, 105). Словник української мови: в 11 томах. — Том 10, 1979. — Стор. 68.ТЕМНИ́ЦЯ, і, жін., заст., поет. В'язниця. — їв темній темниці Мене, вольного гетьмана, Голодом замучив [цар] (Тарас Шевченко, I, 1963, 248); Темниця без вікон, без дверей. Лицар-в'язень лежить у кутку на соломі (Леся Українка, II, 1951, 185); — І-і-і, — зараз же заголосила баба. — Ой забрано ж його, забрано. Сидить він во темниці сирой [сирій], світа-сонця не бачить (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 304); * У порівняннях. — Я за слізоньками світа не бачила, сидячи сама собі у хаті, як у темниці (Квітка-Основ'яненко, II, 1956, 105). Словник української мови: в 11 томах. — Том 10, 1979. — Стор. 68. -і, ж., заст., поет. В'язниця.Тлумачний словник української мови
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
ДУМА ПРО МАРУСЮ БОГУСЛАВКУ
Що на Чорному морі, На камені біленькому, Там стояла темниця кам'яная. Що у тій-то темниці пробувало сімсот козаків, Бідних невольників. То вони тридцять літ у неволі пробувають, Божого світу, сонця праведного у вічі собі не видають. То до їх дівка-бранка, Маруся, попівна Богуславка, Приходжає, Словами промовляє: «Гей, козаки, Ви, біднії невольники! Угадайте, що в нашій землі християнській за день тепера?» Що тоді бідні невольники зачували, Дівку-бранку, Марусю, попівну Богуславку, По річах познавали, Словами промовляли: «Гей, дівко-бранко, Марусю, попівно Богуславко! Почім ми можем знати, Що в нашій землі християнській за день тепера? Що тридцять літ у неволі пробуваєм, Божого світу, сонця праведного у вічі собі не видаєм, То ми не можемо знати, Що в нашій землі християнській за день тепера». Тоді дівка-бранка, Маруся, попівна Богуславка, Теє зачуває, До козаків словами промовляє: «Ой, козаки, Ви, біднії невольники! Що сьогодні у нашій землі християнській великодная субота, А завтра святий празник, роковий день великдень». То тоді ті козаки теє зачували, Білим лицем до сирої землі припадали, Дівку бранку, Марусю, попівну Богуславку, Кляли-проклинали: «Та бодай ти, дівко-бранко, Марусю, попівно Богуславко, Щастя й долі собі не мала, Я Як ти нам святий празник, роковий день великдень сказала!» То тоді дівка-бранка, Маруся, попівна Богуславка, Теє зачувала. Словами промовляла: «0й, козаки, Ви, біднії невольникиі Та не лайте мене, не проклинайте, Бо як буде наш пан турецький до мечеті від'їжджати, То буде мені, дівці-бранці, Марусі, попівні Богуславці, На руки ключі віддавати; То буду я до темниці приходжати, Темницю відмикати, Вас всіх, бідних невольників, на волю випускати». То на святий празник, роковий день великдень, Став пан турецький до мечеті від'їжджати, Став дівці-бранці, Марусі, попівні Богуславці, На руки ключі віддавати. Тоді дівка-бранка, Маруся, попівна Богуславка, Добре дбає,— До темниці приходжає, Темницю відмикає, Всіх козаків, Бідних невольників, На волю випускає І словами промовляє: «Ой, козаки, Ви, біднії невольники! Кажу я вам, добре дбайте, В городи християнські утікайте, Тільки, прошу я вас, одного города Богуслава не минайте, Моєму батьку й матері знати давайте: Та нехай мій батько добре дбає, Грунтів, великих маєтків нехай не збуває, Великих скарбів не збирає, Та нехай мене, дівки-бранки, Марусі, попівни Богуславки, 3 неволі не викупає, Бо вже я потурчилась, побусурменилась Для роскоші турецької, Для лакомства нещасного!» Ой визволи, може, нас, всіх бідних невольників 3 тяжкої неволі, 3 віри бусурменської, На ясні зорі, На тихі води, У край веселий, У мир хрещений! Вислухай, боже, у просьбах щирих, У нещасних молитвах Нас, бідних невольників!Бібліотека Української Літератури