Відмінності між версіями «Ялиця»
(→Медіа) |
|||
(не показано 2 проміжні версії ще одного учасника) | |||
Рядок 8: | Рядок 8: | ||
[[Зображення:yak-virostiti-yalicyu.jpg|x140px]] | [[Зображення:yak-virostiti-yalicyu.jpg|x140px]] | ||
+ | [[Зображення:1323118422_pihta-sibirskaya-foto.jpg|x140px]] | ||
+ | |||
+ | ==Медіа== | ||
+ | {{#ev:youtube|pPpa0Lemq4Y }} | ||
+ | |||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Університетський коледж]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2014 року]] |
Поточна версія на 21:13, 11 грудня 2014
Ялиця, -ці, ж. = Ялина 1. Гол. III. 431. Ялиця стогне й шелестить. Млак. 107. Ум. Яличка.
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
1. (Abies, Mill.). Високе вічнозелене дерево родини соснових з густою пірамідальною кроною, м'якою плескатою хвоєю і великими шишками. Петро увидів себе [уві сні] біля орлиного гнізда на вершечку височезної, аж до самих хмар, стрункої ялиці (Дмитро Бедзик, Украдені гори, 1969, 103); Він стояв обличчям до сонця, розсунувши обома руками сріблясте галуззя молодих ялиць (Ігор Муратов, Бук. повість, 1959, 26); Засніжені Татри... Ялиці, Смереки та буки ставні (Максим Рильський, III, 1961, 114); * У порівняннях. Поскакав зайчик вперед, а Тимофій почвалав за ним. Вийшли з лісу, йдуть полями. При дорозі здибують чоловіка, височенного, як стара ялиця (Казки Буковини. Казки Верховини, 1968, 96);