Відмінності між версіями «Їжитися»
(не показано 2 проміжні версії ще одного учасника) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
− | '''Їжитися, -жуся, -жишся, | + | ==Сучасні словники== |
+ | ===[http://sum.in.ua Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980) ]=== | ||
+ | ЇЖИТИСЯ, їжуся, їжишся, недок. | ||
+ | 1. Підійматися вгору; стовбурчитися. А жах чимраз сильніше хапав його за груди, волосся на голові їжилося(Іван Франко, IV, 1950, 337); Сива щетина їжиться дико на щоках [Джузеппе] (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 414); * Образно. Красиві Карпати влітку! Вони то м'яко кучерявляться листяним лісом, то їжаться темним частоколом ялин і смерек (Радянська Україна, 2.VIII 1961, 3). | ||
+ | 2. Підіймати сторч шерсть, пір'я й т. ін.; настовбурчуватися (про тварин, птахів). Вся їхня розмова була схожа на зближення псів, які при зустрічі їжаться, вигинають спини (Іван Цюпа, Назустріч.., 1958, 139). | ||
+ | 3. перен., розм. Те саме, що бундючитися. — Чого воно їжиться? чого дметься, як шкур лат на жару? — думав собі хурман (Анатолій Свидницький, Люборацькі, 1955, 116). | ||
+ | 4. Те саме, що кулитися; щулитися. Дужчав мороз, у цеху було холодно, і Семен увесь час їжився (Вадим Собко, Біле полум'я, 1952, 257); На світанку випала роса, і він, їжачись, прокидається від холоду і вільгості (Михайло Стельмах, Вел. рідня, 1951, 623). | ||
+ | Словник української мови: в 11 томах. — Том 4, 1973. — Стор. 60. | ||
+ | ===[http://hrinchenko.com/slovar/znachenie-slova/49934-prjamec.html Словник української мови за редакцією Б.Д.Грінченка]=== | ||
+ | Їжитися, -жуся, -жишся, гл. 1) Щетиниться. Харьк. у. О волосахъ: подниматься. Аж серце хлопцеві завмірало, аж волосся їжилось. Св. Л. 217.2) Важничать. Чого воно (школяр) їжиться? чого дметься, як шкурлат на жару? — думав собі хурман. Св. Л. 168. | ||
+ | ===[http://ukrlit.org/slovnyk УКРЛІТ.ORG_Cловник]=== | ||
+ | ЇЖА́ЧИТИСЯ, чуся, чишся, недок., розм., рідко. Те саме, що ї́житися 2, 3. У батька їжачаться вуса(Перв., II, 1958, 87); * Образно. Всі поверхи готелю з низу й до верху їжачились кулеметами (Гончар, III, 1959, 248). | ||
+ | Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 4. — С. 59. | ||
− | [ | + | ==Іноземні словники== |
+ | ===[http://ukrainian_explanatory.academic.ru Словари и энциклопедии на Академике]=== | ||
− | + | • 1їжитися — дієслово недоконаного виду … | |
− | + | Орфографічний словник української мови | |
− | + | • 2житися — живе/ться, недок., безос., розм. Те саме, що жити 3). || Мати можливість жити, існувати … | |
+ | Український тлумачний словник | ||
+ | • 3їжитися — ї/жуся, ї/жишся, недок. 1) Підійматися вгору; стовбурчитися. 2) Підіймати сторч шерсть, пір я й т. ін.; настовбурчуватися (про тварин, птахів). 3) перен., розм. Те саме, що бундючитися. 4) Те саме, що кулитися; щулитися … | ||
+ | Український тлумачний словник | ||
+ | • 4їжитися — [йі/жиетиес а] йі/жус а, йі/жиес :а, йі/жиец :а, йі/жац :а; нак. йі/з с а, йі/жтеис а … | ||
+ | Орфоепічний словник української мови | ||
+ | • 5їжитися — 1) (підійматися вгору) стовбурчитися, настовбурчуватися (зазв. про тварин, птахів) 2) перен. бундючитися; кулитися, щулитися 3) (знічуватися), кулитися, щулитися … | ||
+ | Словник синонімів української мови | ||
==Ілюстрації== | ==Ілюстрації== | ||
− | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px # | + | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #ccc solid; border-bottom:5px #ccc solid; text-align:center" |
|- valign="top" | |- valign="top" | ||
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: їжитися.jpg|x140px]] |
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: їжитися2.png|x140px]] |
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: їжитися3.jpg|x140px]] |
− | + | ||
|} | |} | ||
+ | |||
==Медіа== | ==Медіа== | ||
+ | {{#ev:youtube| DrWq7AJnnvE}} | ||
+ | ==Цікаві факти== | ||
+ | ===[ https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%87%D0%B6%D0%B0%D1%82%D0%B5%D1%86%D1%8C Матеріал з Вікіпедії]=== | ||
− | == | + | ===[ http://wiki.kubg.edu.ua/%D0%87%D0%B6%D0%B8%D1%82%D0%B8%D1%81%D1%8F]=== |
− | + | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Університетський коледж]] | |
− | + | [[Категорія:Слова 2018 року]] | |
− | + | ||
− | + |
Поточна версія на 01:23, 21 листопада 2018
Сучасні словники
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
ЇЖИТИСЯ, їжуся, їжишся, недок. 1. Підійматися вгору; стовбурчитися. А жах чимраз сильніше хапав його за груди, волосся на голові їжилося(Іван Франко, IV, 1950, 337); Сива щетина їжиться дико на щоках [Джузеппе] (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 414); * Образно. Красиві Карпати влітку! Вони то м'яко кучерявляться листяним лісом, то їжаться темним частоколом ялин і смерек (Радянська Україна, 2.VIII 1961, 3). 2. Підіймати сторч шерсть, пір'я й т. ін.; настовбурчуватися (про тварин, птахів). Вся їхня розмова була схожа на зближення псів, які при зустрічі їжаться, вигинають спини (Іван Цюпа, Назустріч.., 1958, 139). 3. перен., розм. Те саме, що бундючитися. — Чого воно їжиться? чого дметься, як шкур лат на жару? — думав собі хурман (Анатолій Свидницький, Люборацькі, 1955, 116). 4. Те саме, що кулитися; щулитися. Дужчав мороз, у цеху було холодно, і Семен увесь час їжився (Вадим Собко, Біле полум'я, 1952, 257); На світанку випала роса, і він, їжачись, прокидається від холоду і вільгості (Михайло Стельмах, Вел. рідня, 1951, 623). Словник української мови: в 11 томах. — Том 4, 1973. — Стор. 60.
Словник української мови за редакцією Б.Д.Грінченка
Їжитися, -жуся, -жишся, гл. 1) Щетиниться. Харьк. у. О волосахъ: подниматься. Аж серце хлопцеві завмірало, аж волосся їжилось. Св. Л. 217.2) Важничать. Чого воно (школяр) їжиться? чого дметься, як шкурлат на жару? — думав собі хурман. Св. Л. 168.
УКРЛІТ.ORG_Cловник
ЇЖА́ЧИТИСЯ, чуся, чишся, недок., розм., рідко. Те саме, що ї́житися 2, 3. У батька їжачаться вуса(Перв., II, 1958, 87); * Образно. Всі поверхи готелю з низу й до верху їжачились кулеметами (Гончар, III, 1959, 248). Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 4. — С. 59.
Іноземні словники
Словари и энциклопедии на Академике
• 1їжитися — дієслово недоконаного виду … Орфографічний словник української мови • 2житися — живе/ться, недок., безос., розм. Те саме, що жити 3). || Мати можливість жити, існувати … Український тлумачний словник • 3їжитися — ї/жуся, ї/жишся, недок. 1) Підійматися вгору; стовбурчитися. 2) Підіймати сторч шерсть, пір я й т. ін.; настовбурчуватися (про тварин, птахів). 3) перен., розм. Те саме, що бундючитися. 4) Те саме, що кулитися; щулитися … Український тлумачний словник • 4їжитися — [йі/жиетиес а] йі/жус а, йі/жиес :а, йі/жиец :а, йі/жац :а; нак. йі/з с а, йі/жтеис а … Орфоепічний словник української мови • 5їжитися — 1) (підійматися вгору) стовбурчитися, настовбурчуватися (зазв. про тварин, птахів) 2) перен. бундючитися; кулитися, щулитися 3) (знічуватися), кулитися, щулитися … Словник синонімів української мови
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |