Відмінності між версіями «Цюрити»
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
(не показано одну проміжну версію цього учасника) | |||
Рядок 14: | Рядок 14: | ||
{| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #ccc solid; border-bottom:5px #ccc solid; text-align:center" | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #ccc solid; border-bottom:5px #ccc solid; text-align:center" | ||
|- valign="top" | |- valign="top" | ||
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Цюрити(Заболочений).jpg|x140px] | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: Цюрити(Заболочений).jpg|x140px]] |
|} | |} | ||
Поточна версія на 14:50, 22 січня 2014
Цюрити, -рю, -риш, гл. = Дзюрити. Гол.
Зміст
Сучасні словники
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
ЦЮРИТИ, ить, недок., розм. Те саме, що дзюрити. — Цигане, чому ти хати не покриєш? Аде [глянь], всюди цюрить! — Та як тепер покривати, коли дощ іде? (Україна сміється, I, 1960, 292); — Будеш ти матися! Кров із тебе цюритиме, так будуть бити! (Лесь Мартович, Тв., 1954, 131). Словник української мови: в 11 томах. — Том 11, 1980. — Стор. 254.
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
дзюрити -и/ть, недок., розм. Текти, витікати тонким струменем, струмком.
Ілюстрації
![]() |