Відмінності між версіями «Глина»
(Створена сторінка: '''Глина, -ни, '''''ж. ''Глина. ''А щоб його побила руда глина, та, що з кручі пада. ''Ном. № 3773. Ум. ''...) |
|||
(не показані 2 проміжні версії цього учасника) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Глина, -ни, '''''ж. ''Глина. ''А щоб його побила руда глина, та, що з кручі пада. ''Ном. № 3773. Ум. '''Глинка. ''' | '''Глина, -ни, '''''ж. ''Глина. ''А щоб його побила руда глина, та, що з кручі пада. ''Ном. № 3773. Ум. '''Глинка. ''' | ||
+ | |||
+ | |||
+ | Глина (англ. Clay ) - тонкозерниста осадова гірська порода , кусковатості або пилоподібна в сухому стані і приобретающая пластичність або розкисати при зволоженні. | ||
+ | |||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Ceramica_661.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:737_510x320.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:News_вввв949.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:8ааааааа13.jpg|x140px]] | ||
+ | |} | ||
+ | |||
+ | ==Склад== | ||
+ | Глина складається з одного або декількох глинистих мінералів - Иллит , каолініту , монтморилоніту , хлориту , галлуазіта , або інших шаруватих алюмосилікатів , але може містити також піщані і карбонатні частинки в якості домішок. Глинозем (Al2O3 ) і кремнезем (SiO2 ) складають основу складу глиностворюючих мінералів. | ||
+ | Діаметр частинок глин менш 0,005 мм. ; Породи , що складаються з більш великих часток , прийнято класифікувати як алеврит . Колір глин різноманітний і обумовлений гл. чином фарбуючими їх домішками мінералів - хромофоров або органічних сполук. Більшість чистих глин - сірого або білого кольору , але звичайні і глини червоного , жовтого , коричневого , синього , зеленого , лілового і чорного кольорів. | ||
+ | |||
+ | ==Походження== | ||
+ | Глина - вторинний продукт, що утворюється в результаті руйнування скельних порід у процесі вивітрювання. Основним джерелом глинистих пластів служать польові шпати , при руйнуванні яких під впливом атмосферних агентів утворюються силікати групи глинистих мінералів. Деякі глини утворюються в процесі місцевого накопичення цих мінералів , але більшість з них являють собою наноси водних потоків , що скупчуються на дні озер і морів. | ||
+ | В цілому за походженням та складом все глини поділяються на: | ||
+ | Глини осадові , образовавщіеся в результаті перенесення в інше місце і відкладення там глинистих та інших продуктів кори вивітрювання. За походженням осадові глини діляться на морські глини , відклалися на дні моря , і континентальні глини , що утворилися на материку . | ||
+ | Серед морських глин розрізняють : | ||
+ | Прибережно- морські - утворюються в берегових зонах ( зонах взмучивания ) морів , незамкнутих затоках , дельтах річок. Характеризуються часто неотсортірованностью матеріалу. Швидко переходять в піскуваті і грубозернисті різновиди . Заміщуються піщаними і карбонатними відкладеннями по простяганню Такі глини зазвичай перешаровуються з пісковиками , алевролітами , пластами вугілля і карбонатними породамм . | ||
+ | Лагунові - утворюються в морських лагунах , напівзамкнутих з підвищеною концентрацією солей або опріснених . У першому випадку глини неоднорідні по гранулометричному складу , недостатньо відсортовані і ветречаются спільно з гіпсом або солями. Глини опріснених лагун зазвичай тонкодисперсні , тонкошаруваті , містять включення кальциту , сідеріта , сульфідів заліза та ін Серед цих глин зустрічаються вогнетривкі різновиди . | ||
+ | Шельфові - утворюються на глибині до 200 м. при відсутності течій. Характеризуються однродним гранулометричним складом , великою потужністю (до 100 м. і більше) . Поширені на великій площі. | ||
+ | Серед континентальних глин виділяють: | ||
+ | Делювіальні - характеризуються змішаним гранулометричним складом , різкою його мінливістю і неправильної слоистостью (іноді відсутній). | ||
+ | Озерні , б . ч. з однорідним гранулометричним складом і тонкодисперсні . У таких глинах присутні всі глинисті мінерали , але каолинит і гідрослюди , а також мінерали водних окислів Fе і Аl переважають в глинах прісних озер , а мінерали монтмориллонитовій групи і карбонати - у глинах соляних озер. До озерним глинам належить кращі різновиди вогнетривких глин. | ||
+ | Пролювіальние , утворені тимчасовими потоками . Характеризуються дуже поганий сортуванням . | ||
+ | Річкові - розвинені в річкових терасах , особливо в заплаві . Зазвичай погано відсортовані . Швидко переходять в піски і галечники , найчастіше нешаруваті . | ||
+ | Глини залишкові - глини , що виникають в результаті вивітрювання різних гірських порід на суші , і в морі в результаті зміни лав, їх пеплов і туфів. Вниз по розрізу залишкові глини поступово переходять в материнські породи. Гранулометричний склад залишкових глин мінливий - від тонкодисперсних різновидів у верхній частині поклади до нерівномірнозернисті - у нижній. Залишкові глини , що утворилися з кислих масивних порід, що не пластичні або мало пластичні ; більш пластичні глини , що виникли при руйнуванні осадових глинистих порід. До континентальним залишковим глинам відносяться каоліни та ін елювіальні глини. У Росії широко поширені , крім сучасних , стародавні залишкові глини - на Уралі , в Зап. і Сх . Сибіру , (їх багато також на Україні ) , - що мають велике практичне значення. У згаданих районах на основних породах виникають глини переважно монтморилонітові , нонтронітовие та ін , на середніх і кислих - каоліни і гідрослюдисті глини. Морські залишкові глини утворюють групу глин відбілюючих , складених мінералами монтмориллонитовій групи . | ||
+ | |||
+ | ==Практичне використання== | ||
+ | Глини широко застосовуються в промисловості (у виробництві керамічної плитки , вогнетривів , тонкої кераміки , фарфоро- фаянсових і сантехнческіх виробів), будівництві ( виробництво цегли , керамзиту та ін будматеріалів ) , для побутових потреб , в косметиці і як матеріал для художніх робіт (ліплення ) . Вироблений з керамзитових глин шляхом відпалу зі спучуванням керамзитовий гравій та пісок широко використовуються при виробництві будівельних матеріалів ( керамзитобетон , керамзитобетонні блоки , стінові панелі тощо) і як тепло- і звукоізоляційний матеріал. Це легкий пористий будівельний матеріал, отриманий шляхом випалу легкоплавкой глини. Має форму овальних гранул. Проводиться також у вигляді піску - керамзитовий пісок. Залежно від режиму обробки глини виходить керамзит різної насипної щільності ( об'ємної ваги ) - від 200 до 400 кг/м3 і вище. Керамзит володіє високими тепло- і шумо - ізоляційні властивості і використовується переважно як пористий заповнювач для легких бетонів , що не має серйозної альтернативи . Стіни з керамзитобетону довговічні , мають високі санітарно -гігієнічні характеристики , а споруди з керамзитобетону , побудовані більше 50 років тому , експлуатуються і донині. Житло , що зводитиметься із збірного керамзитобетону , дешево , якісно і доступно. Найбільшим виробником керамзиту є Росія. | ||
+ | |||
+ | ==Відео== | ||
+ | {{#ev:youtube|3wFD2BMZYNc}} | ||
+ | |||
+ | ==Зовнішні посилання== | ||
+ | |||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Інститут суспільства]] | ||
[[Категорія:Гл]] | [[Категорія:Гл]] |
Поточна версія на 19:11, 30 листопада 2013
Глина, -ни, ж. Глина. А щоб його побила руда глина, та, що з кручі пада. Ном. № 3773. Ум. Глинка.
Глина (англ. Clay ) - тонкозерниста осадова гірська порода , кусковатості або пилоподібна в сухому стані і приобретающая пластичність або розкисати при зволоженні.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Склад
Глина складається з одного або декількох глинистих мінералів - Иллит , каолініту , монтморилоніту , хлориту , галлуазіта , або інших шаруватих алюмосилікатів , але може містити також піщані і карбонатні частинки в якості домішок. Глинозем (Al2O3 ) і кремнезем (SiO2 ) складають основу складу глиностворюючих мінералів. Діаметр частинок глин менш 0,005 мм. ; Породи , що складаються з більш великих часток , прийнято класифікувати як алеврит . Колір глин різноманітний і обумовлений гл. чином фарбуючими їх домішками мінералів - хромофоров або органічних сполук. Більшість чистих глин - сірого або білого кольору , але звичайні і глини червоного , жовтого , коричневого , синього , зеленого , лілового і чорного кольорів.
Походження
Глина - вторинний продукт, що утворюється в результаті руйнування скельних порід у процесі вивітрювання. Основним джерелом глинистих пластів служать польові шпати , при руйнуванні яких під впливом атмосферних агентів утворюються силікати групи глинистих мінералів. Деякі глини утворюються в процесі місцевого накопичення цих мінералів , але більшість з них являють собою наноси водних потоків , що скупчуються на дні озер і морів. В цілому за походженням та складом все глини поділяються на: Глини осадові , образовавщіеся в результаті перенесення в інше місце і відкладення там глинистих та інших продуктів кори вивітрювання. За походженням осадові глини діляться на морські глини , відклалися на дні моря , і континентальні глини , що утворилися на материку . Серед морських глин розрізняють : Прибережно- морські - утворюються в берегових зонах ( зонах взмучивания ) морів , незамкнутих затоках , дельтах річок. Характеризуються часто неотсортірованностью матеріалу. Швидко переходять в піскуваті і грубозернисті різновиди . Заміщуються піщаними і карбонатними відкладеннями по простяганню Такі глини зазвичай перешаровуються з пісковиками , алевролітами , пластами вугілля і карбонатними породамм . Лагунові - утворюються в морських лагунах , напівзамкнутих з підвищеною концентрацією солей або опріснених . У першому випадку глини неоднорідні по гранулометричному складу , недостатньо відсортовані і ветречаются спільно з гіпсом або солями. Глини опріснених лагун зазвичай тонкодисперсні , тонкошаруваті , містять включення кальциту , сідеріта , сульфідів заліза та ін Серед цих глин зустрічаються вогнетривкі різновиди . Шельфові - утворюються на глибині до 200 м. при відсутності течій. Характеризуються однродним гранулометричним складом , великою потужністю (до 100 м. і більше) . Поширені на великій площі. Серед континентальних глин виділяють: Делювіальні - характеризуються змішаним гранулометричним складом , різкою його мінливістю і неправильної слоистостью (іноді відсутній). Озерні , б . ч. з однорідним гранулометричним складом і тонкодисперсні . У таких глинах присутні всі глинисті мінерали , але каолинит і гідрослюди , а також мінерали водних окислів Fе і Аl переважають в глинах прісних озер , а мінерали монтмориллонитовій групи і карбонати - у глинах соляних озер. До озерним глинам належить кращі різновиди вогнетривких глин. Пролювіальние , утворені тимчасовими потоками . Характеризуються дуже поганий сортуванням . Річкові - розвинені в річкових терасах , особливо в заплаві . Зазвичай погано відсортовані . Швидко переходять в піски і галечники , найчастіше нешаруваті . Глини залишкові - глини , що виникають в результаті вивітрювання різних гірських порід на суші , і в морі в результаті зміни лав, їх пеплов і туфів. Вниз по розрізу залишкові глини поступово переходять в материнські породи. Гранулометричний склад залишкових глин мінливий - від тонкодисперсних різновидів у верхній частині поклади до нерівномірнозернисті - у нижній. Залишкові глини , що утворилися з кислих масивних порід, що не пластичні або мало пластичні ; більш пластичні глини , що виникли при руйнуванні осадових глинистих порід. До континентальним залишковим глинам відносяться каоліни та ін елювіальні глини. У Росії широко поширені , крім сучасних , стародавні залишкові глини - на Уралі , в Зап. і Сх . Сибіру , (їх багато також на Україні ) , - що мають велике практичне значення. У згаданих районах на основних породах виникають глини переважно монтморилонітові , нонтронітовие та ін , на середніх і кислих - каоліни і гідрослюдисті глини. Морські залишкові глини утворюють групу глин відбілюючих , складених мінералами монтмориллонитовій групи .
Практичне використання
Глини широко застосовуються в промисловості (у виробництві керамічної плитки , вогнетривів , тонкої кераміки , фарфоро- фаянсових і сантехнческіх виробів), будівництві ( виробництво цегли , керамзиту та ін будматеріалів ) , для побутових потреб , в косметиці і як матеріал для художніх робіт (ліплення ) . Вироблений з керамзитових глин шляхом відпалу зі спучуванням керамзитовий гравій та пісок широко використовуються при виробництві будівельних матеріалів ( керамзитобетон , керамзитобетонні блоки , стінові панелі тощо) і як тепло- і звукоізоляційний матеріал. Це легкий пористий будівельний матеріал, отриманий шляхом випалу легкоплавкой глини. Має форму овальних гранул. Проводиться також у вигляді піску - керамзитовий пісок. Залежно від режиму обробки глини виходить керамзит різної насипної щільності ( об'ємної ваги ) - від 200 до 400 кг/м3 і вище. Керамзит володіє високими тепло- і шумо - ізоляційні властивості і використовується переважно як пористий заповнювач для легких бетонів , що не має серйозної альтернативи . Стіни з керамзитобетону довговічні , мають високі санітарно -гігієнічні характеристики , а споруди з керамзитобетону , побудовані більше 50 років тому , експлуатуються і донині. Житло , що зводитиметься із збірного керамзитобетону , дешево , якісно і доступно. Найбільшим виробником керамзиту є Росія.