Відмінності між версіями «Надія»
(не показана одна проміжна версія ще одного учасника) | |||
Рядок 36: | Рядок 36: | ||
{| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
|- valign="top" | |- valign="top" | ||
− | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Файл:Nadiya1.jpg|x200px]] | |
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Файл:Nadiya2.jpg|x200px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Файл:Nadiya3.jpg|x200px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Файл:Nadiya4.jpg|x200px]] | ||
|} | |} | ||
<div align="right"></div> | <div align="right"></div> | ||
− | [[Категорія: | + | |
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Педагогічний інститут]] | ||
[[Категорія:На]] | [[Категорія:На]] |
Поточна версія на 18:54, 27 листопада 2013
Надія, -дії, ж. Надежда.
«Словарь української мови»
Надія, -дії, ж. - Надежда.
Козак у дорозі, а надія в Бозі. Ном. № 778.
Надія певна. Твердая надежда, увѣренность.
Бути при надії. Быть беременной, ожидать родовъ. Волынь. Ум.
Надієнька, наді́їця. Маю в Бога надієньку, що і сам марно не згинеш. Чуб. Не є мого миленького, моєю сокола, уже моя надіїця інеєм припала. Гол. II. 405.
Сучасні словники
Надія -ї, ж. 1) Впевненість у можливості здійснення чогось бажаного, потрібного, приємного; сподівання. 2) Те (той), на що (на кого) можна надіятися, покладатися, що (хто) є відрадою, опорою для кого-небудь. Плекати надію.
Бу́ти при наді́ї діал. — бути вагітною, чекати пологів (про вагітну жінку).
НАДІЯ, ї, жін.
1. Впевненість у можливості здійснення чогось бажаного, потрібного, приємного; сподівання. Як же його у неволі Жити без надії? (Тарас Шевченко, II, 1953, 67);
Одно тільки скрашало його життя невеселе: надія на. краще, що жевріла в його серці (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 104);
Найбільше в нього надії було на те, що він зустрінеться з кимось із сільських хлопців (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 39).
2. Те (той), на що (на кого) можна надіятися, покладатися, що (хто) є відрадою, опорою для кого-небудь. А он розпинають Вдову за подушне, а сина кують, Єдиного сина, єдину дитину, Єдину надію! в військо оддають!(Тарас Шевченко, I, 1951, 242);
Слова найкращі — замалі тебе достойно оспівати, надіє нашої землі і всіх земель, Росіс-мати (Микола Упеник, Вітчизна миру, 1951, 58);
Ось як вчинив з нею він, її надія, її опора (Олесь Гончар, Тронка, 1963, 244).
Жити надією — дуже бажати здійснення того, про що мріють, чого сподіваються. Арсен слав телеграми на ім'я Тасі щодня. Хоч відповіді не було, він жив надією (Любомир Дмитерко, Розлука, 1957, 84);
Мала надія; Мало надії; Нема надії — немає впевненості у можливості здійснення бажаного, потрібного і т. ін. Нема дощу та й нема. Ярина показує погано, на озимину мала надія (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 43);
Плекати надію — сподіватися, вірити у можливість чого-небудь. Одарка все ще плекала надію, що її Данилко буде не такий, як інші діти (Петро Панч, Синів.., 1959, 36);
Подавати (подати) надію (надії) див. подавати; Покладати [всю] надію ([всі] [свої] надії) на кого—що — розраховувати на кого-, що-небудь, чекати чогось від кого-, чого-небудь. Як і російські революційні демократи, Шевченко всі свої надії покладав на народ, на велику силу, що таїлася в ньому (Комуніст України, 1, 1964, 73);
[Не] утрачати (утратити) [останню] надію — (не) переставати вірити в здійснення чого-небудь. Хома не втрачає надії знайти отак коли-небудь закопану бочку добрячого столітнього вина (Олесь Гончар, III, 1959, 128);
Лукина перечула через людей, що Улас уже заручився, і втратила останню надію на своє щастя (Нечуй-Левицький, III, 1956, 348);
Уся надія на когоcь — дуже вірити, що хтось здійснить щось бажане, потрібне і т. ін. — На вас уся надія, товариші. Заради цього і прибув сюди до вас. Неодмінно треба звільнити [заарештованого] (Андрій Головко, II, 1957, 530).
Бути при надії, діал. — чекати родів (про вагітну жінку). — Як я була при надії, а він напитий прийшов, то й за волоси мене водив, і ще й кулакував (Лесь Мартович, Тв., 1954, 123).
Рекомендовані джерела
- Словарь української мови / Упор. з дод. влас. матеріалу Б. Грінченко : в 4-х т. — К. : Вид-во Академії наук Української РСР, 1958. Том 2, ст. 483.
- Словник української мови: В 11 т. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — Київ: Наукова думка, 1970—1980.
- 5-е видання: Великий тлумачний словник сучасної української мови / Голов. ред. В. Т. Бусел, редактори-лексикографи: В. Т. Бусел, М. Д. Василега-Дерибас, О. В. Дмитрієв, Г. В. Латник, Г. В. Степенко. — К.: Ірпінь: ВТФ «Перун», 2005. — 1728 с.
- Великий тлумачний словник сучасної української мови (з дод. і допов.) / Уклад. і голов. ред. В.Т. Бусел. — К.; Ірпінь: ВТФ «Перун», 2005. — 1151 с.
- Словник української мови: в 11 томах. – Том 5, 1974. – стор. 70.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |