Відмінності між версіями «Аминь»
(rWFykolYRLHgppPJ) |
м (→Іноземні словники) |
||
(не показані 11 проміжних версій 5 учасників) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
− | + | ||
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | ===[http://sum.in.ua Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980) ]=== | ||
+ | '''АМІ́НЬ''' | ||
+ | 1. ''стверджувальна част.'' Уживається як заключне слово в молитвах, проповідях; вірно, істинно. — Настане пилипівочка, то не гуляйте, молітеся, та й в скриню добре дбайте, — амінь! — так закінчив свою проповідь Моссаковський (Нечуй-Левицький, III, 1956, 87). | ||
+ | |||
+ | 2. у знач. ''ім., невідм., сер.'' (звичайно як присудок). Кінець, усе скінчено. Ти ж під тином, Сумуючи, у бур'яні Умерла з голоду. Амінь (Тарас Шевченко, II, 1953, 323); — Раз ти йому [господареві] шкоду зробиш, то й нашій приязні амінь (Іван Франко, IV, 1950, 86); — Гляди, Маковею, вдруге розгубишся: тоді амінь тобі! (Олесь Гончар, II, 1959, 59). | ||
+ | |||
+ | ''Словник української мови: в 11 томах. — Том 1, 1970. — Стор. 39.'' | ||
+ | |||
+ | ===[http://hrinchenko.com/slovar/znachenie-slova/49934-prjamec.html Словник української мови за редакцією Б.Д.Грінченка]=== | ||
+ | '''Ами́нь и амі́нь''', ''нар''. 1) Аминь. Чуб. III. 26. 2) Употребляется какъ существительное м. р. въ значеніи: конецъ, смерть. Фр. Пр. 4. ''Амінь тобі буде.'' Ном. № 3650. ''Мовчи, а то тут тобі й амінь!'' Шевч. 300. | ||
+ | |||
+ | ===[http://ukrlit.org/slovnyk УКРЛІТ.ORG_Cловник]=== | ||
+ | '''АМІНЬ''' | ||
+ | перейняте з євр. благословення багатозначне літургійне слово, яким завершуються кожне богослужіння, християнські молитви, св. тексти (Євангелія, апостольські та ін. писання), проповіді, послання тощо, як вияв повної згоди: ''Дійсно, так, справді, істинно, нехай це станеться, я в цьому причасний. | ||
+ | '' | ||
+ | |||
+ | ==Іноземні словники== | ||
+ | |||
+ | '''Амінь''', [аминь, амін ВеЛ]; - бр. ''амін'', п.ч. слц. нл. ''amen'', вл. ''amen, hamjen'', болг. ''амин'', м. ''амин'', схв. ''амен, амин'', слн, ''amen'', стсл. - через старослов'янську мову запозичено з грецької. | ||
+ | |||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #ccc solid; border-bottom:5px #ccc solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: Амінь1.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: Амінь2.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: Амінь3.jpg|x140px]] | ||
+ | |} | ||
+ | |||
+ | ==Цікаві факти== | ||
+ | [https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%90%D0%BC%D1%96%D0%BD%D1%8C Матеріал з Вікіпедії] | ||
+ | |||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Університетський коледж]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2018 року]] | ||
+ | [[Категорія:Ам]] |
Поточна версія на 21:23, 17 квітня 2024
Зміст
Сучасні словники
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
АМІ́НЬ
1. стверджувальна част. Уживається як заключне слово в молитвах, проповідях; вірно, істинно. — Настане пилипівочка, то не гуляйте, молітеся, та й в скриню добре дбайте, — амінь! — так закінчив свою проповідь Моссаковський (Нечуй-Левицький, III, 1956, 87).
2. у знач. ім., невідм., сер. (звичайно як присудок). Кінець, усе скінчено. Ти ж під тином, Сумуючи, у бур'яні Умерла з голоду. Амінь (Тарас Шевченко, II, 1953, 323); — Раз ти йому [господареві] шкоду зробиш, то й нашій приязні амінь (Іван Франко, IV, 1950, 86); — Гляди, Маковею, вдруге розгубишся: тоді амінь тобі! (Олесь Гончар, II, 1959, 59).
Словник української мови: в 11 томах. — Том 1, 1970. — Стор. 39.
Словник української мови за редакцією Б.Д.Грінченка
Ами́нь и амі́нь, нар. 1) Аминь. Чуб. III. 26. 2) Употребляется какъ существительное м. р. въ значеніи: конецъ, смерть. Фр. Пр. 4. Амінь тобі буде. Ном. № 3650. Мовчи, а то тут тобі й амінь! Шевч. 300.
УКРЛІТ.ORG_Cловник
АМІНЬ перейняте з євр. благословення багатозначне літургійне слово, яким завершуються кожне богослужіння, християнські молитви, св. тексти (Євангелія, апостольські та ін. писання), проповіді, послання тощо, як вияв повної згоди: Дійсно, так, справді, істинно, нехай це станеться, я в цьому причасний.
Іноземні словники
Амінь, [аминь, амін ВеЛ]; - бр. амін, п.ч. слц. нл. amen, вл. amen, hamjen, болг. амин, м. амин, схв. амен, амин, слн, amen, стсл. - через старослов'янську мову запозичено з грецької.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |