Відмінності між версіями «Причет»
(→Зовнішні посилання) |
|||
(не показано 2 проміжні версії ще одного учасника) | |||
Рядок 9: | Рядок 9: | ||
|- valign="top" | |- valign="top" | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Illustration-people-on-bar-charts-9.png|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Illustration-people-on-bar-charts-9.png|x140px]] | ||
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:52894.jpg|x140px]] |
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Prichastie.jpg|x140px]] |
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
|} | |} | ||
Рядок 23: | Рядок 23: | ||
[[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Інститут журналістики]] | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Інститут журналістики]] | ||
− | |||
[[Категорія:Слова 2021 року]] | [[Категорія:Слова 2021 року]] |
Поточна версія на 15:17, 2 грудня 2021
Причет, -та и -ту, м. 1) Причтъ. Причет в підрясниках ходить, то панотці мусять ходить в рясі. Св. Л. 10. 2) Свита, лица, сопровождающія кого. Увесь весільний причет молодого рушає до молодої, співаючи. О. 1862. IV. 30. 3) Причет, -ту. Причастіе къ дѣлу, участіе въ дѣлѣ. Став він мені признаватись про ті смушки, що покрадено у жида, а я й питаю: «Хиба й ти в тім причеті?» А він і каже: «Нас три бую». Новомоск. у.
Зміст
Сучасні словники
1. Служителі культу при окремій православній церкві. Отець Василь ще раз окропив козаків, ще раз по благав на воїнство чесне благословення у господа і з причетом вернувся журно до церкви (Михайло Старицький, Облога.., 1961, 9); Отець Харитін надів ризи й вийшов з причтом за браму в цвинтарі (Нечуй-Левицький, III, 1956, 192); — А ось тут підпишіть, що це земля церковного причету (Михайло Стельмах, I, 1962, 276); З відчиненої брами Січової Покровської церкви виходив столітній батюшка з причтом, півчими, корогвами і святою водою (Олександр Довженко, I, 1958, 234)..
2. перен., жарт. Особи, які супроводжують кого-небудь; почет. Писареві нічого було робити, тільки, почухавши потилицю, йти додому з своїм причетом (Квітка-Основ'яненко, Вибр., 1937, 56); Пан у себе з причетом гуляють (Тарас Шевченко, II, 1963, 108).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
Словник української мови: в 11 томах. — Том 8, 1977. — Стор. 97.