Відмінності між версіями «Спільно»
(→Ілюстрації) |
|||
(не показано 2 проміжні версії ще одного учасника) | |||
Рядок 26: | Рядок 26: | ||
|- valign="top" | |- valign="top" | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: Спільно.jpg|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: Спільно.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: Спільно2.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: Спільно3.jpg|x140px]] | ||
+ | |||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Факультет права та міжнародних відносин]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2021 року]] |
Поточна версія на 21:19, 28 листопада 2021
Зміст
Сучасні словники
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
СПІ́ЛЬНО, присл. Разом, гуртом, спільними силами. — Він усю виборчу справу на свої плечі взяв.. По селах їздить та людей підбадьорює, щоб усі спільно за діло бралися... (Панас Мирний, IV, 1955, 364); Найбільш переконливим доказом існування сімейної общини на Поліссі свідчить порядок землекористування. Всі селяни-старожили твердять, що колись вони обробляли землю спільно, бо вона була їх загальною власністю (Народна творчість та етнографія, 3, 1966, 37); Командири загонів вирішили зустрітися, щоб спільно обговорити цілий ряд пекучих питань (Анатолій Шиян, Партиз. край, 1946, 38); // у сполуч. із прийм. з. Разом із ким-небудь. Постановили скликати сход, були із Ліщинівки посланці — збалакались, що сход відбудеться спільно з ліщинівцями та зеленоярцями (Андрій Головко, II, 1957, 260); Я знав уже всі таємниці кіновиробництва ще до мого приїзду на фабрику. Я придивлявся й оцінював людей, з якими мені доводилося спільно йти (Юрій Яновський, II, 1958, 18); // Одночасно. Обличчям до мого обличчя склонись, Хай сльози поллються в нас спільно (Леся Українка, IV, 1954, 80).
Словник української мови за редакцією Б.Д.Грінченка
Спільно нар. Совмѣстно, общими силами.
Словарь української мови: в 4-х тт. / За ред. Б. Грінченка. — К., 1907—1909. — Т. 4. — С. 178.
УКРЛІТ.ORG_Cловник
СПІ́ЛЬНО, присл. Разом, гуртом, спільними силами. — Він усю виборчу справу на свої плечі взяв.. По селах їздить та людей підбадьорює, щоб усі спільно за діло бралися… (Мирний, IV, 1955, 364); Найбільш переконливим доказом існування сімейної общини на Поліссі свідчить порядок землекористування. Всі селяни-старожили твердять, що колись вони обробляли землю спільно, бо вона була їх загальною власністю (Нар. тв. та етн., 3, 1966, 37); Командири загонів вирішили зустрітися, щоб спільно обговорити цілий ряд пекучих питань (Шиян, Партиз. край, 1946, 38); // у сполуч. із прийм. з. Разом із ким-небудь. Постановили скликати сход, були із Ліщинівки посланці — збалакались, що сход відбудеться спільно з ліщинівцями та зеленоярцями (Головко, II, 1957, 260); Я знав уже всі таємниці кіновиробництва ще до мого приїзду на фабрику. Я придивлявся й оцінював людей, з якими мені доводилося спільно йти (Ю. Янов., II, 1958, 18); // Одночасно. Обличчям до мого обличчя склонись, Хай сльози поллються в нас спільно (Л. Укр., IV, 1954, 80). Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 9. — С. 529. Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 9. — С. 913.
Іноземні словники
Словари и энциклопедии на Академике
присл. Разом, гуртом, спільними силами. || у сполуч. з прикм. "з". Разом із ким-небудь. || Одночасно.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |