Відмінності між версіями «Побілішати»
(→Сучасні словники) |
(→Сучасні словники) |
||
Рядок 7: | Рядок 7: | ||
[http://sum.in.ua/s/pobilishaty Академічний тлумачний словник] | [http://sum.in.ua/s/pobilishaty Академічний тлумачний словник] | ||
− | ПОБІЛІШАТИ, аю, аєш. Док. до білішати. Загорілі колись руки знов побілішали (Нечуй-Левицький, I, 1956, 166); Побілішав, заколивався від вітру ковиль (Зінаїда Тулуб, Людолови, I, 1957, 51); | + | ''ПОБІЛІШАТИ'', аю, аєш. Док. до білішати. Загорілі колись руки знов побілішали (Нечуй-Левицький, I, 1956, 166); Побілішав, заколивався від вітру ковиль (Зінаїда Тулуб, Людолови, I, 1957, 51); |
// Стати сивішим; посивішати. Голова йому побілішала, а шорстку, неголену щоку затягли свіжі, глибокі рови (Іван Микитенко, II, 1957, 104). | // Стати сивішим; посивішати. Голова йому побілішала, а шорстку, неголену щоку затягли свіжі, глибокі рови (Іван Микитенко, II, 1957, 104). | ||
− | БІЛІШАТИ, ає, недок. Ставати, робитися білішим; світлішати. Ніч уже кінчалась, і похмурий невеселий день уже зазирав у вікно. Маруся не помічала цього, не помічала, як потроху білішали перед нею стіни, піч (Борис Грінченко, I, 1963, 384); | + | ''БІЛІШАТИ'', ає, недок. Ставати, робитися білішим; світлішати. Ніч уже кінчалась, і похмурий невеселий день уже зазирав у вікно. Маруся не помічала цього, не помічала, як потроху білішали перед нею стіни, піч (Борис Грінченко, I, 1963, 384); |
// Бліднути. Чим більше він наливався супом, тим дальше все бліднішав та білішав (Панас Мирний, I, 1954, 283). | // Бліднути. Чим більше він наливався супом, тим дальше все бліднішав та білішав (Панас Мирний, I, 1954, 283). | ||
+ | |||
+ | ''ПОБІЛІТИ'', ію, ієш. Док. до біліти 1. Випав перший сніг, земля побіліла, неначе завилась білою габою (Коцюб., І, 1955, 67); Маковейчикові радісно і легко на серці, бо сонця так багато, що небо аж побіліло від нього (Гончар, III, 1959, 59); Його пілотка побіліла Від вітру, сонця та дощу (Перв., II, 1958, 41); Христя то почервоніє, то побіліє, аж сльози їй на очі виступають (Мирний, III, 1954, 155); Губи побіліли, немов ось-ось жінка мала зомліти (Вільде, Сестри.., 1958, 77); // Стати сивим; посивіти. У наймах коси побіліють, У наймах, сестри, й умрете! (Шевч., II, 1963, 253); Хай би побіліли її коси та залишились би очі ясними яснотою вірних! (Гончар, III, 1959, 175). | ||
+ | |||
+ | ''Побіліти'', як крейда (полотно, сніг, стіна і т. ін. ) - стати дуже блідим; дуже збліднути. Як теперечки його бачу: побілів, як крейда, у грудях дух спирається, у серці кипить, а сам усміхається (Стор., І, 1957, 178); Вона то почервоніє, як мак, то побіліє, як полотно (Кв.-Осн., II, 1956, 213); Еней, пожар такий уздрівши, Злякався, побілів, як сніг (Котл., І, 1952, 104); Катерина побіліла, як стіна (Хотк., II, 1966, 252). | ||
+ | |||
+ | |||
+ | [https://slovnyk.me/dict/vts/%D0%BF%D0%BE%D0%B1%D1%96%D0%BB%D1%96%D1%82%D0%B8 '''Значення в інших словниках'''] | ||
+ | *побіліти — ПОБІЛІ́ТИ, і́ю, і́єш. Док. до білі́ти 1. Випав перший сніг, земля побіліла, неначе завилась білою габою (Коцюб., І, 1955, 67); Маковейчикові радісно і легко на серці, бо сонця так багато, що небо аж побіліло від нього (Гончар, III, 1959, 59)... Словник української мови в 11 томах | ||
+ | *побіліти — див. боятися Словник синонімів Вусика побіліти — Побіліти, -лію, -єш гл. 1) Побѣлить. Побілила около. 2) Поблѣднѣть. Стор. МПр. 54. Побілів як стіна, як полотно, як хустка, як смерть, як Пилат. Ном. №№ 4381 — 4385. побілів як вільхо́ва довбня. Покраснѣлъ. Мнж. 167. Словник української мови Грінченка | ||
+ | *побіліти — ПОБІЛІ́ТИ, і́ю, і́єш. Док. до білі́ти 1. Випав перший сніг, земля побіліла, неначе завилась білою габою (М. Коцюбинський); Маковейчикові радісно і легко на серці, бо сонця так багато, що небо аж побіліло від нього (О. Словник української мови у 20 томах | ||
+ | *побіліти — побілі́ти дієслово доконаного виду Орфографічний словник української мови побіліти — Збіліти, збліднути, сполотніти, пополотніти, взятися крейдою, (трохи) побілішати; (- волос) посивіти. Словник синонімів Караванського | ||
+ | *побіліти — СИ́ВІ́ТИ (про волосся — ставати сивим або виділятися сивиною), СРІБЛИ́ТИСЯ, БІЛІ́ТИ. — Док.: поси́ві́ти, посрібли́тися, побілі́ти, побілі́шати. Дивись, а у нього волосся сивіє (М. Словник синонімів української мови | ||
+ | |||
+ | Джерело: | ||
==ПОБІЛІШАТИ — СИНОНІМІЯ== | ==ПОБІЛІШАТИ — СИНОНІМІЯ== |
Версія за 12:26, 24 листопада 2021
Побілішати, -шаю, -єш, гл. Стать бѣлѣе. Трошки побілішали руки, як побула дома. Васильк. у.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
ПОБІЛІШАТИ, аю, аєш. Док. до білішати. Загорілі колись руки знов побілішали (Нечуй-Левицький, I, 1956, 166); Побілішав, заколивався від вітру ковиль (Зінаїда Тулуб, Людолови, I, 1957, 51); // Стати сивішим; посивішати. Голова йому побілішала, а шорстку, неголену щоку затягли свіжі, глибокі рови (Іван Микитенко, II, 1957, 104).
БІЛІШАТИ, ає, недок. Ставати, робитися білішим; світлішати. Ніч уже кінчалась, і похмурий невеселий день уже зазирав у вікно. Маруся не помічала цього, не помічала, як потроху білішали перед нею стіни, піч (Борис Грінченко, I, 1963, 384); // Бліднути. Чим більше він наливався супом, тим дальше все бліднішав та білішав (Панас Мирний, I, 1954, 283).
ПОБІЛІТИ, ію, ієш. Док. до біліти 1. Випав перший сніг, земля побіліла, неначе завилась білою габою (Коцюб., І, 1955, 67); Маковейчикові радісно і легко на серці, бо сонця так багато, що небо аж побіліло від нього (Гончар, III, 1959, 59); Його пілотка побіліла Від вітру, сонця та дощу (Перв., II, 1958, 41); Христя то почервоніє, то побіліє, аж сльози їй на очі виступають (Мирний, III, 1954, 155); Губи побіліли, немов ось-ось жінка мала зомліти (Вільде, Сестри.., 1958, 77); // Стати сивим; посивіти. У наймах коси побіліють, У наймах, сестри, й умрете! (Шевч., II, 1963, 253); Хай би побіліли її коси та залишились би очі ясними яснотою вірних! (Гончар, III, 1959, 175).
Побіліти, як крейда (полотно, сніг, стіна і т. ін. ) - стати дуже блідим; дуже збліднути. Як теперечки його бачу: побілів, як крейда, у грудях дух спирається, у серці кипить, а сам усміхається (Стор., І, 1957, 178); Вона то почервоніє, як мак, то побіліє, як полотно (Кв.-Осн., II, 1956, 213); Еней, пожар такий уздрівши, Злякався, побілів, як сніг (Котл., І, 1952, 104); Катерина побіліла, як стіна (Хотк., II, 1966, 252).
- побіліти — ПОБІЛІ́ТИ, і́ю, і́єш. Док. до білі́ти 1. Випав перший сніг, земля побіліла, неначе завилась білою габою (Коцюб., І, 1955, 67); Маковейчикові радісно і легко на серці, бо сонця так багато, що небо аж побіліло від нього (Гончар, III, 1959, 59)... Словник української мови в 11 томах
- побіліти — див. боятися Словник синонімів Вусика побіліти — Побіліти, -лію, -єш гл. 1) Побѣлить. Побілила около. 2) Поблѣднѣть. Стор. МПр. 54. Побілів як стіна, як полотно, як хустка, як смерть, як Пилат. Ном. №№ 4381 — 4385. побілів як вільхо́ва довбня. Покраснѣлъ. Мнж. 167. Словник української мови Грінченка
- побіліти — ПОБІЛІ́ТИ, і́ю, і́єш. Док. до білі́ти 1. Випав перший сніг, земля побіліла, неначе завилась білою габою (М. Коцюбинський); Маковейчикові радісно і легко на серці, бо сонця так багато, що небо аж побіліло від нього (О. Словник української мови у 20 томах
- побіліти — побілі́ти дієслово доконаного виду Орфографічний словник української мови побіліти — Збіліти, збліднути, сполотніти, пополотніти, взятися крейдою, (трохи) побілішати; (- волос) посивіти. Словник синонімів Караванського
- побіліти — СИ́ВІ́ТИ (про волосся — ставати сивим або виділятися сивиною), СРІБЛИ́ТИСЯ, БІЛІ́ТИ. — Док.: поси́ві́ти, посрібли́тися, побілі́ти, побілі́шати. Дивись, а у нього волосся сивіє (М. Словник синонімів української мови
Джерело:
ПОБІЛІШАТИ — СИНОНІМІЯ
- побілі́шати
- побілі́ти
- поси́ві́ти
- посрібли́тися
- побіліти
- збліднути
- збіліти
- побілішати (трохи)
- пополотніти
- сполотніти
- взятися крейдою
Ілюстрації
Медіа
.Іншими мовами
Російсько-український перекладач
Побілішати - Побелеть (рос.)
Англійсько-український перекладач
Побілішати - Тo become whiter (more white) (англ.)
Джерела та література
1. Словник української мови: в 11 томах. — Том 1, 1970. — Стор. 182.
2. Словник української мови: в 11 томах. — Том 6, 1975. — Стор. 617.