Відмінності між версіями «Прикмета»
(Створена сторінка: '''Прикме́та, прикміта, -ти, '''''ж. ''1) Примѣта, знакъ. ''Поробили в моїх гаях прикмети. ''К. ЧР. 226...) |
|||
(не показано 2 проміжні версії 2 учасників) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
− | '''Прикме́та, прикміта, -ти, '''''ж. '' | + | '''Прикме́та, прикміта, -ти, '''''ж. ''Те, що характеризує кого-, що-небудь, відмітна ознака когось, чогось; ''особливість. ''тільки мн. ''Чийсь зовнішній вигляд. ''Властивість кого-, чого-небудь. |
[[Категорія:Пр]] | [[Категорія:Пр]] | ||
+ | |||
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | [http://sum.in.ua/s/prykmeta Академічний тлумачний словник (1970—1980)] | ||
+ | |||
+ | 1. Те, що характеризує кого-, що-небудь, відмітна ознака когось, чогось; особливість. Всі згоджувалися, що тільки хвіст становить безперечну прикмету відьми і лиш присутність або відсутність його у Параскіци може покласти якийсь кінець справі (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 280); Одною з істотних прикмет радянської літератури є її позитивний герой (Максим Рильський, IX, 1962, 17); Маг Гаумата мав одну прикмету, за якою його неважко було впізнати. За якусь провину свого часу Кір наказав відрізати йому вуха (Наука і життя, 10, 1965, 14); | ||
+ | // тільки мн. Чийсь зовнішній вигляд. Урядові інстанції в зашифрованій телеграмі інформували комісара про можливий маршрут її подорожі, називали її прикмети і в категоричній формі зобов'язували знешкодити державного злочинця (Юрій Бедзик, Вогонь.., 1960, 103); Ні прізвищ їхніх, ні навіть зовнішніх прикмет секретар райкому не знав і не міг про них повідомити (Юрій Збанацький, Ліс. красуня, 1955, 22); | ||
+ | // Властивість кого-, чого-небудь. Її покинули дві прикмети, які, здавалося, становили природні компоненти її крові: хитрість і блискавичність орієнтації в будь-якій ситуації (Ірина Вільде, Сестри.., 1958, 402); Дзеркало мало якусь чарівну прикмету залишати його в переконанні про деяку подібність між ним і Наполеоном (Остап Вишня, I, 1956, 271). | ||
+ | |||
+ | 2. Те, що свідчить про що-небудь; зовнішній вияв, ознака чогось. — Дивіться по прикметах, чи не згадається чого? (Ганна Барвінок, Опов.., 1902, 70); На голові в неї подекуди біліли ніби срібні нитки, і вона завсігди дуже намащувала над чолом коси помадою, щоб затаїти ті перші прикмети доходжалих літ (Нечуй-Левицький, VI, 1966, 15); Листа Вашого нарешті дістав. Він був у дорозі 8 день, 4 з них у Києві, і дійшов до мене з ясними прикметами перлюстрації. Кому це цікаво знати, які у Вас літературні плани та як стоїть здоров'я — не відаю (Михайло Коцюбинський, III, 1956, 451); Під полудень на горизонті знялась курява. За всіма прикметами сюди йшло військо (Яків Качура, Вибр., 1947, 219); | ||
+ | // Предметний доказ чого-небудь. [Золотницький:] Поїдь у Січ, убий там його, привези мені певні прикмети, тоді я тобі ще не один такий капшук дам (Борис Грінченко, II, 1963, 547). | ||
+ | |||
+ | 3. Основа передбачення чого-небудь. Прикмети були погані. Становий, здається, незадоволений був з того, що взяв, і хоч запевняв, що не допустить погрому, але йому вірили мало (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 174); «На ранній ріллі — пшениця, а на пізній — метлиця», повчав досвід поколінь, відбитий у прикметах і приказках (Зінаїда Тулуб, Людолови, II, 1957, 180); Навколо місяця лисячим хутром тремтить неширокий круг — на дощ показує. То чому ж тоді на погоду сюрчить цвіркун? Від прикмет, які він щоденно чує од старших, Левко переходить до солодких дитячих мрій (Михайло Стельмах, II, 1962, 124); Іноді можна завбачати зміну погоди на найближчий час по деяких місцевих прикметах і ознаках (Фізична географія, 5, 1956, 95); | ||
+ | // За народним повір'ям — те, що є передвістям чого-небудь. [Ганна (з короваєм в руках):] Це вже, кумо, прикмета: як коровай росте, то так і талан молодих ростиме! (Марко Кропивницький, II, 1958, 59); За народними прикметами для людини, якій перейшли дорогу з повними відрами, це було щасливою ознакою (Життя і творчість Т. Г. Шевченка, 1959, 195); Кажуть, високосний рік — нещастя... Я не вірю у прикмети ці! (Іван Нехода, Чудесний сад, 1962, 84). | ||
+ | |||
+ | 4. розм. Предмет, зображення, мітка, які вказують на що-небудь; знак. На те літо Криницю святили, На самого маковія, І дуб посадили На прикмету проїзжачим [проїжджим] (Тарас Шевченко, II, 1953, 56); На всьому, було, прикмети покладає [невістка]. Сама не дасть, ще й доглядається, щоб і я не взяла (Ганна Барвінок, Опов.., 1902, 225); Погано він учинив, що не зробив ніякої прикмети на тому місці, де вода тече, а тепер як його поночі знайдеш? (Борис Грінченко, I, 1963, 416). | ||
+ | ♦ Бути на прикметі у кого: а) бути об'єктом чиєїсь уваги, чиїхсь інтересів, планів. [Охрим:] Чи ти підеш за мене, чи, може, у тебе сякий другий на прикметі? (Марко Кропивницький, I, 1958, 149); — Не журіться, ми вам коня добудемо, — на ходу заспокоював Блаженко свого командира. — Хаєцький казав, що в нього є десь на прикметі... (Олесь Гончар, I, 1954, 78); б) бути об'єктом спостереження внаслідок підозри в чому-небудь. — Ти людей бунтуєш! — визвіривсь [Петро Глива] на мене. — Демократ! Забастовщик.. Ти-и вже давно на прикметі в нас (Архип Тесленко, З книги життя, 1949, 69); Мати на прикметі — те саме, що Мати на оці в), г) (див. око 1). — Жаль, — сказав він по паузі, — жаль. Особливо цього Вакуленка. З нього був би неабиякий наводчик. Я мав його на прикметі (Олесь Гончар, I, 1954, 144); Микола, замість панського лану, вийшов на своє поле; він стрівся з людьми і тих намовив жати своє жито.. Од того часу пан мав на прикметі Миколу й звав його бунтарем (Нечуй-Левицький, II, 1956, 185). | ||
+ | |||
+ | ==Вікіпедія== | ||
+ | |||
+ | Прикмета — відмітна ознака якихось явищ чи предметів, з наявністю яких передбачаються подальші події. Прикмети передбачають зв'язок між двома подіями, коли одне з них відбувається як факт, а друге – як наслідок. Деякі прикмети не мають реального підґрунтя до передбачення подій по ним, але в той же час значна частина прикмет має в тій чи іншій мірі реальне підґрунтя. Як правило, до прикмет відносяться ті тлумачення, які базуються на колективному досвіді і фіксуються в колективній пам'яті. Прикмети існують здавна в багатьох культурах і цивілізаціях. | ||
+ | |||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| | ||
+ | [[Файл:Pexels-photo-6105984.jpeg|міні]] | ||
+ | |} | ||
+ | |||
+ | ==Медіа== | ||
+ | |||
+ | ==Див. також== | ||
+ | [[http://sum.in.ua/s/prykmeta прикмета]] | ||
+ | ==Джерела та література== | ||
+ | https://uk.wikipedia.org/wiki/ | ||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Історико-філософський факультет]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2021 року]] |
Поточна версія на 02:30, 13 листопада 2021
Прикме́та, прикміта, -ти, ж. Те, що характеризує кого-, що-небудь, відмітна ознака когось, чогось; особливість. тільки мн. Чийсь зовнішній вигляд. Властивість кого-, чого-небудь.
Сучасні словники
Академічний тлумачний словник (1970—1980)
1. Те, що характеризує кого-, що-небудь, відмітна ознака когось, чогось; особливість. Всі згоджувалися, що тільки хвіст становить безперечну прикмету відьми і лиш присутність або відсутність його у Параскіци може покласти якийсь кінець справі (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 280); Одною з істотних прикмет радянської літератури є її позитивний герой (Максим Рильський, IX, 1962, 17); Маг Гаумата мав одну прикмету, за якою його неважко було впізнати. За якусь провину свого часу Кір наказав відрізати йому вуха (Наука і життя, 10, 1965, 14); // тільки мн. Чийсь зовнішній вигляд. Урядові інстанції в зашифрованій телеграмі інформували комісара про можливий маршрут її подорожі, називали її прикмети і в категоричній формі зобов'язували знешкодити державного злочинця (Юрій Бедзик, Вогонь.., 1960, 103); Ні прізвищ їхніх, ні навіть зовнішніх прикмет секретар райкому не знав і не міг про них повідомити (Юрій Збанацький, Ліс. красуня, 1955, 22); // Властивість кого-, чого-небудь. Її покинули дві прикмети, які, здавалося, становили природні компоненти її крові: хитрість і блискавичність орієнтації в будь-якій ситуації (Ірина Вільде, Сестри.., 1958, 402); Дзеркало мало якусь чарівну прикмету залишати його в переконанні про деяку подібність між ним і Наполеоном (Остап Вишня, I, 1956, 271).
2. Те, що свідчить про що-небудь; зовнішній вияв, ознака чогось. — Дивіться по прикметах, чи не згадається чого? (Ганна Барвінок, Опов.., 1902, 70); На голові в неї подекуди біліли ніби срібні нитки, і вона завсігди дуже намащувала над чолом коси помадою, щоб затаїти ті перші прикмети доходжалих літ (Нечуй-Левицький, VI, 1966, 15); Листа Вашого нарешті дістав. Він був у дорозі 8 день, 4 з них у Києві, і дійшов до мене з ясними прикметами перлюстрації. Кому це цікаво знати, які у Вас літературні плани та як стоїть здоров'я — не відаю (Михайло Коцюбинський, III, 1956, 451); Під полудень на горизонті знялась курява. За всіма прикметами сюди йшло військо (Яків Качура, Вибр., 1947, 219); // Предметний доказ чого-небудь. [Золотницький:] Поїдь у Січ, убий там його, привези мені певні прикмети, тоді я тобі ще не один такий капшук дам (Борис Грінченко, II, 1963, 547).
3. Основа передбачення чого-небудь. Прикмети були погані. Становий, здається, незадоволений був з того, що взяв, і хоч запевняв, що не допустить погрому, але йому вірили мало (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 174); «На ранній ріллі — пшениця, а на пізній — метлиця», повчав досвід поколінь, відбитий у прикметах і приказках (Зінаїда Тулуб, Людолови, II, 1957, 180); Навколо місяця лисячим хутром тремтить неширокий круг — на дощ показує. То чому ж тоді на погоду сюрчить цвіркун? Від прикмет, які він щоденно чує од старших, Левко переходить до солодких дитячих мрій (Михайло Стельмах, II, 1962, 124); Іноді можна завбачати зміну погоди на найближчий час по деяких місцевих прикметах і ознаках (Фізична географія, 5, 1956, 95); // За народним повір'ям — те, що є передвістям чого-небудь. [Ганна (з короваєм в руках):] Це вже, кумо, прикмета: як коровай росте, то так і талан молодих ростиме! (Марко Кропивницький, II, 1958, 59); За народними прикметами для людини, якій перейшли дорогу з повними відрами, це було щасливою ознакою (Життя і творчість Т. Г. Шевченка, 1959, 195); Кажуть, високосний рік — нещастя... Я не вірю у прикмети ці! (Іван Нехода, Чудесний сад, 1962, 84).
4. розм. Предмет, зображення, мітка, які вказують на що-небудь; знак. На те літо Криницю святили, На самого маковія, І дуб посадили На прикмету проїзжачим [проїжджим] (Тарас Шевченко, II, 1953, 56); На всьому, було, прикмети покладає [невістка]. Сама не дасть, ще й доглядається, щоб і я не взяла (Ганна Барвінок, Опов.., 1902, 225); Погано він учинив, що не зробив ніякої прикмети на тому місці, де вода тече, а тепер як його поночі знайдеш? (Борис Грінченко, I, 1963, 416). ♦ Бути на прикметі у кого: а) бути об'єктом чиєїсь уваги, чиїхсь інтересів, планів. [Охрим:] Чи ти підеш за мене, чи, може, у тебе сякий другий на прикметі? (Марко Кропивницький, I, 1958, 149); — Не журіться, ми вам коня добудемо, — на ходу заспокоював Блаженко свого командира. — Хаєцький казав, що в нього є десь на прикметі... (Олесь Гончар, I, 1954, 78); б) бути об'єктом спостереження внаслідок підозри в чому-небудь. — Ти людей бунтуєш! — визвіривсь [Петро Глива] на мене. — Демократ! Забастовщик.. Ти-и вже давно на прикметі в нас (Архип Тесленко, З книги життя, 1949, 69); Мати на прикметі — те саме, що Мати на оці в), г) (див. око 1). — Жаль, — сказав він по паузі, — жаль. Особливо цього Вакуленка. З нього був би неабиякий наводчик. Я мав його на прикметі (Олесь Гончар, I, 1954, 144); Микола, замість панського лану, вийшов на своє поле; він стрівся з людьми і тих намовив жати своє жито.. Од того часу пан мав на прикметі Миколу й звав його бунтарем (Нечуй-Левицький, II, 1956, 185).
Вікіпедія
Прикмета — відмітна ознака якихось явищ чи предметів, з наявністю яких передбачаються подальші події. Прикмети передбачають зв'язок між двома подіями, коли одне з них відбувається як факт, а друге – як наслідок. Деякі прикмети не мають реального підґрунтя до передбачення подій по ним, але в той же час значна частина прикмет має в тій чи іншій мірі реальне підґрунтя. Як правило, до прикмет відносяться ті тлумачення, які базуються на колективному досвіді і фіксуються в колективній пам'яті. Прикмети існують здавна в багатьох культурах і цивілізаціях.
Ілюстрації
Медіа
Див. також
[прикмета]