Відмінності між версіями «Римарка»
(→Див. також) |
(→Сучасні словники) |
||
Рядок 3: | Рядок 3: | ||
==Сучасні словники== | ==Сучасні словники== | ||
− | 1) У сучасних словниках Ри́марка теж саме, що й Лимарка, дружина Лимара. | + | 1) У сучасних словниках '''Ри́марка''' теж саме, що й Лимарка, дружина Лимара. |
ЛИМАР, я, ч . Майстер, який виготовляє ремінну збрую. Як шкурка з бузівка у шевчика в руках Або у лимаря в зубах, Чого не витерпить, що їй не виробляють! (Г.-Арт., Байки.., 1958, 44). | ЛИМАР, я, ч . Майстер, який виготовляє ремінну збрую. Як шкурка з бузівка у шевчика в руках Або у лимаря в зубах, Чого не витерпить, що їй не виробляють! (Г.-Арт., Байки.., 1958, 44). | ||
− | 2) РИМАРИ́ХА, и, жін., розм., рідко. Дружина римаря. [http://sum.in.ua/s/rymarykha Словник української мови] | + | 2) '''РИМАРИ́ХА''', и, жін., розм., рідко. Дружина римаря. '''[http://sum.in.ua/s/rymarykha Словник української мови] |
− | + | ''' | |
− | 3) РИ́МАРКА, и, ж., розм. Те саме, що римари́ха. [http://ukrlit.org/slovnyk/%D1%80%D0%B8%D0%BC%D0%B0%D1%80%D0%BA%D0%B0 Укрліт.org] | + | 3) '''РИ́МАРКА''', и, ж., розм. Те саме, що римари́ха. '''[http://ukrlit.org/slovnyk/%D1%80%D0%B8%D0%BC%D0%B0%D1%80%D0%BA%D0%B0 Укрліт.org] |
+ | ''' | ||
==Ілюстрації== | ==Ілюстрації== |
Версія за 20:25, 16 листопада 2018
Ри́марка, -ки, або Римариха ж. Жена шорника. См. Шорник, тобто римар - майстер, що виготовляє кінську збрую. Лимарка.
Зміст
Сучасні словники
1) У сучасних словниках Ри́марка теж саме, що й Лимарка, дружина Лимара. ЛИМАР, я, ч . Майстер, який виготовляє ремінну збрую. Як шкурка з бузівка у шевчика в руках Або у лимаря в зубах, Чого не витерпить, що їй не виробляють! (Г.-Арт., Байки.., 1958, 44).
2) РИМАРИ́ХА, и, жін., розм., рідко. Дружина римаря. Словник української мови 3) РИ́МАРКА, и, ж., розм. Те саме, що римари́ха. Укрліт.org
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Слово римар походить (можливо, через посередництво пол. rymarz) від нім. Riemer, утвореного від Riemen («ремінь»). Варіант лимар утворений від ранішого «римар» внаслідок дисиміляції приголосних ([р] > [л]).
Довгий час лимарство було складовою частиною чинбарства (подекуди аж до XIX ст.).
За літописними даними в містах Київської Русі в ХІ—ХІІІ ст. серед ремісників, які виготовляли речі зі шкіри, була вже певна спеціалізація: згадуються сідельники, тульники (виготовляли тула — сагайдаки), усьмошевці (шевці).
У XV-XVI ст. у Києві і Львові були лимарський і кушнірський цехи. Добре було поставлено лимарство і серед українського козацтва.
До середини XIX ст. лимарство було засноване винятково на ручній праці. Винайдення в 50-х рр. ХІХ ст. швейної машини дало змогу механізувати лимарську справу. Тепер речі зі шкіри виготовляються переважно шкіряно-взуттєвою промисловістю.
Про давню професію нагадують численні прізвища: Лимар, Римар, Римаренко і єдина у світі вулиця Римарська у Харкові.
Джерела та література
Портал української мови та культури