Відмінності між версіями «Тімашний»
Рядок 18: | Рядок 18: | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:тямущий4.jpg|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:тямущий4.jpg|x140px]] | ||
|} | |} | ||
+ | |||
+ | ==Медіа== | ||
+ | {{#ev:youtube|Aa7LBLLb0fc}} | ||
+ | {{#ev:youtube|dR4hP9TxqbA}} | ||
[[Категорія:Ті]] | [[Категорія:Ті]] |
Поточна версія на 13:44, 16 жовтня 2018
Тімашний, -а, -е. — до. Способный къ чему. Борз. у. тямущий
Сучасні словники
Тлумачення, значення слова «тямущий»: ТЯМУ́ЩИЙ, а, е. Здатний добре й швидко міркувати, осмислювати, розуміти що-небудь; кмітливий. Книжки лежать, папери купами: Павло Піддубень дуже тямущий чоловік, всяку старовину молодою головою зазнає... (Пантелеймон Куліш, Вибр., 1969, 285); Дівчина вдалася тямуща, то й навчилась [письма] (Борис Грінченко, I, 1963, 405); [Карпо:] Людина ви поважна, тямуща, багатьом порада ваша у пригоді може стати (Вадим Собко, П'єси, 1958, 8); // Який гарно розуміється на чому-небудь, добре знає якусь справу. — Та от приводьте ковалів тямущих, Нехай скують важкую булаву (Агатангел Кримський, Вибр., 1965, 174); — Агроном з району приїжджав. Ох і тямущий чоловік. Аж завидки беруть. Землю знає, як добра мати дитину (Михайло Стельмах, II, 1962, 333); // Який виражає розуміння чогось. Кидав [Володимир] на Му сю хитруваті багатозначні погляди, мовляв, ну й старий! Муся відповідала йому короткою тямущою усмішкою (Дмитро Ткач, Арена, 1960, 238).
Словник української мови: в 11 томах. — Том 10, 1979. — Стор. 347.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |