Відмінності між версіями «Безжурний»
м |
м |
||
(не показано 7 проміжних версій цього учасника) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
− | ''' | + | |
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | Тлумачення слова у сучасних словниках | ||
+ | '''БЕЗЖУ́РНИЙ''', а, е. Який не журиться, не схильний до журби, турбот; веселий, безтурботний. Весела, балакуча, жартовлива [жартівлива] [Парасочка], як і мати була замолоду, і така безжурна, ласа на ласощі (Мирний, IV, 1955, 32); Тут хорий батько.., що має лише даровані дні перед собою, а вона безжурна… (Коб., II, 1956, 294); Анатолій намагався вдавати з себе безжурного, щоб ніхто не здогадався про його справжній душевний стан (Гур., Життя.., 1954, 299); // Який не має в собі ознак журби, туги. — Цей чолов’яга й справді веселий, приємний, …колись подобавсь мені своїми жартами та безжурною вдачею (Н.-Лев., І, 1956, 607); Видно, материн жаль уразив і його безжурне серце: стоїть він біля матері, похнюпившись… (Мирний, І, 1954, 116); Серед скель, як сон, легких, Я думок тяжкою сіллю Посипав безжурний сміх (Рильський, Мости, 1948, 68); * Образно. Ліс прокидався безжурним дзвоном незримих пташок (Баш, Проф. Буйко, 1946, 98). | ||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:184859.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:VhofTu7pr8Q.jpg|x140px]] | ||
+ | |||
+ | ==Медіа== | ||
+ | |||
+ | ==Див. також== | ||
+ | |||
+ | ==Джерела та література== | ||
+ | |||
+ | ==Зовнішні посилання== | ||
+ | http://sum.in.ua/s/bezzhurnyj | ||
+ | |||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Інститут журналістики]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2018 року]] | ||
[[Категорія:Бе]] | [[Категорія:Бе]] | ||
− |
Поточна версія на 22:17, 2 жовтня 2018
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках БЕЗЖУ́РНИЙ, а, е. Який не журиться, не схильний до журби, турбот; веселий, безтурботний. Весела, балакуча, жартовлива [жартівлива] [Парасочка], як і мати була замолоду, і така безжурна, ласа на ласощі (Мирний, IV, 1955, 32); Тут хорий батько.., що має лише даровані дні перед собою, а вона безжурна… (Коб., II, 1956, 294); Анатолій намагався вдавати з себе безжурного, щоб ніхто не здогадався про його справжній душевний стан (Гур., Життя.., 1954, 299); // Який не має в собі ознак журби, туги. — Цей чолов’яга й справді веселий, приємний, …колись подобавсь мені своїми жартами та безжурною вдачею (Н.-Лев., І, 1956, 607); Видно, материн жаль уразив і його безжурне серце: стоїть він біля матері, похнюпившись… (Мирний, І, 1954, 116); Серед скель, як сон, легких, Я думок тяжкою сіллю Посипав безжурний сміх (Рильський, Мости, 1948, 68); * Образно. Ліс прокидався безжурним дзвоном незримих пташок (Баш, Проф. Буйко, 1946, 98).
Ілюстрації
![]() |
x140px
МедіаДив. такожДжерела та літератураЗовнішні посилання |