Відмінності між версіями «Щавій»
(→Цікаві факти) |
|||
(не показана одна проміжна версія ще одного учасника) | |||
Рядок 33: | Рядок 33: | ||
|- valign="top" | |- valign="top" | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Schavij kislii.jpg|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Schavij kislii.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Щавій3.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Щавій2.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Щавій.jpg|x140px]] | ||
+ | |} | ||
===[http://lekras.at.ua/blog/shhavel_alpijskij_shhavel_gorob_39_jachij/2012-02-21-185 Лікарські рослини України]=== | ===[http://lekras.at.ua/blog/shhavel_alpijskij_shhavel_gorob_39_jachij/2012-02-21-185 Лікарські рослини України]=== | ||
− | ====Щавель альпійський | + | ====Щавель альпійський==== |
Щавель альпійський (Rumex alpinus L.). Російська назва — щавель альпийский; місцева — жовтвина, жовтило, щавель кінський, ''щавій''. | Щавель альпійський (Rumex alpinus L.). Російська назва — щавель альпийский; місцева — жовтвина, жовтило, щавель кінський, ''щавій''. | ||
Рядок 47: | Рядок 51: | ||
Збирають кореневище з корінням весною і восени, розрізують і сушать в легкому теплі. | Збирають кореневище з корінням весною і восени, розрізують і сушать в легкому теплі. | ||
+ | ===[http://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%A9%D0%B0%D0%B2%D0%B5%D0%BB%D1%8C_%D0%B0%D0%BB%D1%8C%D0%BF%D1%96%D0%B9%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B8%D0%B9 Щавель альпійський]=== | ||
+ | ====Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.==== | ||
+ | Щавель альпійський (Rumex alpinus) — багаторічна гірська трав'яниста рослина родини гречкових. Має товсте й велике кореневище. Стебло пряме, 50—150 см заввишки. Листки прості, цілокраї, чергові, тупі, зісподу по жилках дрібно опушені; нижні — округлояйцевидні, довгочерешкові. Квітки двостатеві, актиноморфні, з простою чашечковидною зеленою оцвітиною, у кільцях, що утворюють волотевидне суцвіття. Плід — горішок. Цвіте у липні — вересні. | ||
+ | Поширення[ред. • ред. код] | ||
+ | Росте в Карпатах на полонинах, біля стійбищ худоби, на переугноєних місцях. | ||
+ | Заготівля і зберігання, хімічний склад, фармакологічні властивості і використання, лікарські форми і застосування — усе так, як у статті щавель кінський, але використовують цю рослину лише в народній медицині. | ||
+ | Джерела[ред. • ред. код] | ||
+ | |||
+ | Лікарські рослини: енциклопедичний довідник / Відповідальний редактор А. М. Гродзінський. — К.: Видавництво «Українська енциклопедія» імені М. П. Бажана, Український виробничо-комерційний центр «Олімп», 1992. — 544 с. ISBN 5-88500-055-7 | ||
+ | |||
+ | ==Цікаві факти== | ||
+ | ===[http://fitoapteka.org/herbs-sch/2296-rumex-alpinus Щавель альпійський (Rumex alpinus);]=== | ||
[[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Університетський коледж]] | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Університетський коледж]] | ||
[[Категорія:Ща]] | [[Категорія:Ща]] |
Поточна версія на 23:49, 18 листопада 2017
Щавій, -вію, м. = Щавель, Rumex Acetosa. Вх. Пч. І. 12.
Сучасні словники
СЛОВАРЬ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ Упорядкував Борис ГРІНЧЕНКO
«Словники України on-line»
щаві́й – іменник чоловічого роду Відмінювання…
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
ЩАВІЙ, ію, чол., діал. Щавель. Змішався щавій з лободою, Оженився старий з молодою (Павло Чубинський, V, 1874, 576).
Словник української мови: в 11 томах. — Том 11, 1980. — Стор. 570.
Матеріал з Вікісловника
щавій
Клуб здоровья и долголетия
Щавель кислый
Rumex acetosa L. Синоним: щавель обыкновенный Народные названия: щавел, щавель, щавій, кислица, кислуха, кислушка, чистотел, столбунцы, чувель. Семейство гречишные — Polygonaceae Историческая справка. Щавель — древняя огородная культура. Растение фигурирует у знаменитого комедиографа Плавта (III—II вв. до н. э.), в стихах Вергилия (I в. до н. э.), в «Естественной истории» Плиния Старшего. В «Каноне врачебной науки» описаны целебные свойства щавеля кислого (Авиценна называет его садовым) и дикого, который, по мнению автора, во всех отношениях сильнее садового. Термин «щавель» — общеславянский. По происхождению он родственен слову «щи», образованному от «сьчь» (сечь), отсюда «сок». Своим названием растение обязано тому, что его сочные побеги использовались для приготовления щей. Того же ряда сохранившийся в говорах глагол «щавить» — жать, давить, в современном украинском ему соответствует «чавити». А замыкает эту смысловую группу персонаж русских сказок Щавидуб, непомерной силы богатырь, который так стискивал деревья, что выжимал из них сок.
ВСЕ СЛОВА
ЩАВЕЛЬ щавей – то же, костром., щавель, воронежск., укр. щава "щавель, минеральная вода", щавель, щавiй "щавель", др.-русск. щавьнъ "кислый", сербск.-цслав. щавъ "rumeх", болг. щава "дубильное вещество", щавел "щавель", щавя "дублю", сербохорв. штава "вымачивание кожи в воде перед дублением", штавељ м., штаваљ м. "щавель", штавље – то же, словен. scav, род. п. scavа м. "дикорастущий щавель", scavа ж., scavelj, род. п. -vljа м. "щавель", чеш. stavа "сок", stаvеl "щавель", слвц. stаvа "сок", stаvik "щавель", польск. szczaw, род. п. -iu "щавель" (*scаvь), szczawa "углекислая вода", Szczawnica – местн. н., в.-луж. scеhеl "щавель", н.-луж. scаw (м.) – то же, прилаг. scawny. Праслав. scаvь связывают со щи (см.) Младенов (697), Ильинский (РФВ 73, 307). Сближение с др.-инд. churika "нож" (из *skhurika) абсолютно недостоверно, вопреки Левенталю (ZfslPh 8, 129), родство с кислый, квас (ср. Преобр., Труды I, 113) исключено фонетически.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Лікарські рослини України
Щавель альпійський
Щавель альпійський (Rumex alpinus L.). Російська назва — щавель альпийский; місцева — жовтвина, жовтило, щавель кінський, щавій.
Багаторічна рослина, від 30 до 150 см заввишки, з великими яйцевидними довгочерешковпми листками. Кореневище товсте й велике. Цвіте в липні—серпні.
Росте тільки на полонинах, біля стійбищ худоби і взагалі на переугноєних місцях. 3 лікувальною метою використовують кореневище й корінь (Rhizoma (radix) rumici alpini), які містять дубильні речовини, хризофанову кислоту, тростинний цукор та інші речовини.
Застосовується як проносне, а також при нашкірних та інших захворюваннях.
Збирають кореневище з корінням весною і восени, розрізують і сушать в легкому теплі.
Щавель альпійський
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.
Щавель альпійський (Rumex alpinus) — багаторічна гірська трав'яниста рослина родини гречкових. Має товсте й велике кореневище. Стебло пряме, 50—150 см заввишки. Листки прості, цілокраї, чергові, тупі, зісподу по жилках дрібно опушені; нижні — округлояйцевидні, довгочерешкові. Квітки двостатеві, актиноморфні, з простою чашечковидною зеленою оцвітиною, у кільцях, що утворюють волотевидне суцвіття. Плід — горішок. Цвіте у липні — вересні. Поширення[ред. • ред. код] Росте в Карпатах на полонинах, біля стійбищ худоби, на переугноєних місцях. Заготівля і зберігання, хімічний склад, фармакологічні властивості і використання, лікарські форми і застосування — усе так, як у статті щавель кінський, але використовують цю рослину лише в народній медицині. Джерела[ред. • ред. код]
Лікарські рослини: енциклопедичний довідник / Відповідальний редактор А. М. Гродзінський. — К.: Видавництво «Українська енциклопедія» імені М. П. Бажана, Український виробничо-комерційний центр «Олімп», 1992. — 544 с. ISBN 5-88500-055-7