Відмінності між версіями «Цотатися»
(не показано одну проміжну версію цього учасника) | |||
Рядок 27: | Рядок 27: | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Fullsize.jpg |x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Fullsize.jpg |x140px]] | ||
==Додаткові дані== | ==Додаткові дані== | ||
− | [https://www.youtube.com/watch?v=9aTjAHzLMyw] | + | [https://www.youtube.com/watch?v=9aTjAHzLMyw Ссориться надо только так] |
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Педагогічний інститут]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2015 року]] |
Поточна версія на 00:31, 25 листопада 2015
Зміст
Словник Грінченка
Цотатися, -таюся, -єшся, гл. — з ким. Ссориться, враждовать. Фр. (Желех.).
Сучасні словники
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
СВАРКА, и, жін. 1. Гостра суперечка, що супроводиться взаємними докорами, образами. Ми перечули через людей, що зчинилась сварка між шинкарем і Чайченком і що вигнав шинкар Чайченка з шинку (Марко Вовчок, I, 1955, 245); Зайшла в них жвава суперечка, Що незабаром в сварку перейшла, А там перекотилася і в бійку (Максим Рильський, III, 1961, 172); Сварка кінчилася тим, що Женя образливо вигукнула: «Ти не подруга мені! Не хочу більше тебе знати!» — і побігла (Антон Хижняк, Тамара, 1959, 36); // Голоси людей, що сваряться. Старий Павло вийшов із хати, зачувши жінчин голос і сварку з синами (Ольга Кобилянська, III, 1956, 476); Батько, зачувши сварку, люто накричав на них (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 218); // Стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин. Їй навіть чудно» що з ковалихою вони часто у сварці (Михайло Коцюбинський. II. 1955, 43).
Заходити (зайти) в сварку; Заводити (завести) сварку — починати сваритися. — Нехай же мене господь милосердний боронить, щоб я з тобою в сварку заходила, — кажу (Марко Вовчок, I, 1955, 6); Не було в селі такого газди. Щоб ти з ним у сварку або в бійку Не зайшов (Іван Франко, XIII, 1954, 344); Сократ був розумний чоловік, з бабою сварки не заводив (Осип Маковей, Вибр., 1956, 325).
2. Грубі, образливі слова; лайка. його зневажали й били, на селі його били, від нікого не чув привітного слова, хіба тільки сварку (Лесь Мартович, Тв., 1954, 143). 3. рідко. Нахваляння зробити кому-небудь прикрість, учинити зло; погроза. Не дай же, боже, справдиться його сварка: з двору тебе, як дохлу собаку, викину..! (Панас Мирний, IV, 1955, 181).
Словник синонімів=
СВАРКА гризня, гризотня, звада, заїдня, колотнеча, р. свара, д. змажка, с. чвари, РОЗБРАТ, п! НЕЗГОДА; Д лайка; Р. погроза; сварня.
Українсько-російський словник
СВАРКА ссора; перебранка, разг. перепалка, свара заходити, зайти в сварку — затевать, затеять ссору у сварці (з ким) — в ссоре (с кем)
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() Додаткові дані |